Ухвала
25 березня 2021 року

м. Київ
справа № 219/826/17
провадження № 51-1517ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 01 грудня 2021 року,
встановив:
засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі має бути зазначено: прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Так, у касаційній скарзі вказано, що її подає захисник в інтересах засудженого ОСОБА_4 , проте за змістом касаційної скарги та підпису цієї скарги, а також супровідного листа від ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» вбачається, що касаційну скаргу подає саме засуджений ОСОБА_4 .
Крім того, у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, вказуючи у касаційній скарзі на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, засуджений ОСОБА_4 не наводить тверджень щодо явної

несправедливості призначеного йому покарання, з огляду на положення

ст. 414 КПК.
Також, засуджений ОСОБА_4 не наводить відповідного обґрунтування доводам про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, відповідно до ст. 413 КПК, тягнуло б за собою скасування оскарженого судового рішення.
Натомість, засуджений зазначає про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надаючи їм власну оцінку, що відповідно до вимог ст. 438 КПК не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Крім цього, засуджений ОСОБА_4 у касаційній скарзі допускається суперечностей.

Так, засуджений стверджує, що не погоджується з кваліфікацією його дій за п. 13 ч. 2

ст. 115 КК та ч. 2 ст. 121 КК, втім в іншій частині своєї скарги наводить доводи щодо його невинуватості за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, водночас вказуючи на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_4 через суворість. Вказане позбавляє суд касаційної інстанції можливості встановити дійсний предмет та результат касаційного розгляду.

Крім того, повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено у ст. 436 КПК. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, що регулює повноваження суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
Наявність вказаних недоліків у скарзі, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу

про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду

на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів з дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: