Справа № 309/2081/20
Провадження № 1-кп/309/567/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000670 від 04.08.2020 року відносно :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , освіта вища, одруженої, не працюючої, раніше не судимої, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України ,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 3 серпня 2020 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, знаходячись за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 в ході словесного конфлікту з своїм батьком ОСОБА_7 , який виник між ними на ґрунті особистих неприязних відносин почувши зауваження на рахунок своєї поведінки та прохання припинити свої дії, від своєї бабусі ОСОБА_8 , будучи сильно обуреною вибігла на вулицю за межі свого домоволодіння та підбігши до потерпілої ОСОБА_8 схопила її обома руками за плечі після чого штовхнула останню. В результаті падіння з висоти власного зросту при отриманому внаслідок поштовху динамічного прискорення потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого трансцервітального перелому шийки правої стегнової кістки із зміщенням, яке згідно висновку №192 від 12.08.2020 року відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 після роз`яснення їй обвинувачення, свою вину у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України не визнала. Суду ствердила , що того дня вона мала конфлікт з своїм батьком, який почула і її бабуся , оскільки вона проживає поряд. Під час конфлікту вона почула , як її бабуся почала бити у вхідні ворота та намагалася їх відкрити. Вона вирішила підійти до воріт, закрити їх та не запускати у двір, щоб остання не втручалася у її справи. Коли вона підійшла до воріт, бабуся вже їх відкрила та не очікуючи її побачити вже біля воріт напевно злякалась її, внаслідок чого бабуся оступилась та впала. Свідки , які були допитані в судовому засіданні самої події не бачили, оскільки вийшли пізніше. Бабусю вона не штовхала.

В судовому засіданні будучи допитаним, у відповідності до вимог положень ст. 352-353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_9 суду ствердив, що приїхавши ввечері додому 3 серпня 2020 р. його дружина повідомила, що ОСОБА_3 побила його маму ОСОБА_8 . Раніше до цієї події ОСОБА_3 неодноразово штовхала його маму, однак цього разу наслідки більш тяжкі. Він одразу відвіз маму у лікарню де їй була надана медична допомога. В подальшому мамі була зроблена важка операція, їй поставили протез і на даний час вона проживає разом з ним в Рахівському районі. На даний час стан здоров`я матері не дозволяє їй самостійно пересуватися, за нею необхідний постійний догляд.

В судовому засіданні будучи допитаним, у відповідності до вимог положень ст. 352-353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_10 суду ствердив, що він проживає навпроти будинку , де проживає ОСОБА_3 . Того дня він почув сварку ОСОБА_3 зі своїм батьком. Також він бачив , як біля воріт будинку , де проживає ОСОБА_3 стояла його мати ОСОБА_8 , яка просила вийти на вулицю свого сина, однак на вулицю вийшла ОСОБА_3 , яка виражаючись нецензурними словами штовхнула руками ОСОБА_8 від чого ОСОБА_8 впала на землю та почала кричати. Після чого ОСОБА_8 намагались підняти, однак вона не могла стояти на ногах.

Суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_10 , оскільки до підсудної він упереджено не відноситься; підстав її оговорювати він немає; показання свідка підтверджується іншими доказами у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні будучи допитаним, у відповідності до вимог положень ст. 352-353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_11 суду ствердив , що того дня він сидів на лавці попереду будинку та розмовляв з своїм кумом, та чув сварку ОСОБА_3 зі своїм батьком. Також він бачив потерпілу ОСОБА_8 , яка кликала свого сина вийти на вулицю, на що вийшла ОСОБА_3 , яка руками штовхнула ОСОБА_8 від чого остання впала на землю та почала кричати та кликати на допомогу.

Суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_11 оскільки до підсудної він упереджено не відноситься; підстав її оговорювати він немає; показання свідка підтверджується іншими доказами у кримінальному провадженні.

Незважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення крім показів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які суд приймає до уваги повністю доводиться письмовими доказами, які досліджені в судовому засіданні зокрема: висновком експерта № 192 від 3 серпня 2020 р. відповідно до якого при судово-медичній експертизі гр.. ОСОБА_8 1938 р.н. виявлено тілесні ушкодження ушита рана верхньої третини правого стегна по зовнішній поверхні;садно правого ліктьового суглобу по зовнішній поверхні. Згідно медичної карти № 6697-484 КНП ХЦРЛ заповненої на її ім`я встановлено діагноз «Закритий трансцервікальний перелом шийки правої стегнової кістки із зміщенням» . Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок падіння тіла з висоти власного зросту при наданні тілу динамічного прискорення сторонньою особою на тверді підлеглі покриви землі і вкладаються в час події, яка мала місце 03.08.2020 р. Вказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я більше 21 дня і по цій ознаці, згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження .

Зазначені докази, сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, визнається і оцінюється судом як належні та допустимі, а у сукупності достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Суд вважає за необхідне не приймати до уваги покази свідка ОСОБА_9 , які він надав у судовому засіданні щодо обставин спричинення тілесних ушкоджень його матері ОСОБА_8 обвинуваченою ОСОБА_3 , оскільки про обставини події він дізнався від своєї дружини, тобто має місце показання з чужих слів. Також в судовому засіданні встановлено, що між свідком ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_3 існують неприязні відносини.

Однак суд вважає, що позиція обвинуваченої щодо не визнання нею своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення на думку суду є цілеспрямованою та направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі доказів, та поясненнями свідків.

Суд відхиляє доводи обвинуваченої та її захисника про необхідність винесення щодо неї виправдувального вироку, оскільки такі доводи нічим не підтверджені .

Відповідно до вимог ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку , з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй діяння.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ст.128 КК України тобто спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст.. 12 КК України злочини , який передбачений ст. 128КК України відноситься до нетяжких злочинів .

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 66 та ст. 67 КК України обставинами , які пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено .

Відповідно до досудової доповіді, складеної Хустським РВ ДУ « Центр пробації» в Закарпатської області від 11.12.2020 р. на підставі характеризуючих даних ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.

Виходячи з обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудної, а саме те, що підсудна вину свою у вчиненні злочину не визнала, позитивно характеризується за місцем проживання, враховуючи думку прокурора, представника потерпілої щодо необхідної міри покарання, враховуючи досудову доповідь складену РВ ДУ « Центр пробації» в Закарпатської області, суд приходить до висновку про можливість виправлення і перевиховання підсудної без відбування покарання і звільнення її від покарання, з випробуванням , тобто застосувати до підсудної ст. 75 КК України, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні, обвинуваченій не обирався та , враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України не убачає підстав для його визначення на цей час.

Потерпілою ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні , було заявлено до обвинуваченої ОСОБА_3 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

У своєму позові потерпіла ОСОБА_8 зазначає, що діями ОСОБА_3 їй були заподіяні матеріальні збитки у розмірі 20131,40 грн. та психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань характеру її немайнових втрат становлять 80000 грн., які просить стягнути з ОСОБА_3 .

Цивільний відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди визнала в повному обсязі а в частині відшкодування моральної шкоди не визнала .

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_3 цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20131,40 грн. визнала в повному обсязі, суд вважає, що цивільний позов в цій частині слід задоволити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 20131,40 грн. матеріальної шкоди.

У відповідності з ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Зокрема, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 року регламентовано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Поряд з цим, суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого ОСОБА_8 яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), та виходячи з положень ст. 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди для стягнення з ОСОБА_3 з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого/цивільного відповідача ОСОБА_3 на користь потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_8 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Керуючись ст.ст. 128, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за ст. 128 КК України та призначити їй покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку, який суд визначає в один рік , не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_3 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст.. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме 15 червня 2021 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволити частково .

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканки АДРЕСА_1 20131,40 (двадцять тисяч сто тридцять однин гривень десять копійок ) у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч гривень) у відшкодування завданої моральної шкоди .

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1