Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1425/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника та володільця майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000144 від 23 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на автомобіль марки «ЗИЛ-131» номерний знак НОМЕР_1 . Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що на даний час підозра у вказаному кримінальному провадженню нікому не вручена, а матеріали справи не містять жодного доказу який би свідчив про те, що власник автомобіля «ЗИЛ-131» НОМЕР_1 ОСОБА_9 чи тимчасово вилучене майно мають якесь відношення до порубки вказаних дерев. Вказує, що в клопотанні прокурора не зазначено яким чином тимчасово вилучені речі можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, а також який факт чи обставини вони можуть підтвердити, тобто не наведено доводів, які б свідчили про необхідність накладення арешту на вилучене майно. Вважає, що постановляючи ухвалу, слідчий суддя не дотримався норм закону щодо розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження і не врахував шкідливих наслідків арешту майна для ОСОБА_9 , оскільки накладення арешту на автомобіль марки «ЗИЛ-131» НОМЕР_1 фактично позбавило його можливості користуватися належним йому автомобілем та отримувати доходи від його використання. Посилається на те, що розгляд клопотання прокурора було проведено без належного повідомлення та участі ОСОБА_9 , копію оскаржуваної ухвали від 24 березня 2021 року нею як її представником було отримано лише 07.06.2021 року, а тому вважає що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на автомобіль марки «ЗИЛ-131» номерний знак НОМЕР_1 . Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що на даний час підозра у вказаному кримінальному провадженню нікому не вручена, а матеріали справи не містять жодного доказу який би свідчив про те, що автомобіль марки «ЗИЛ 131» має якесь відношення до порубки вказаних дерев. Посилається на те, що розгляд клопотання прокурора було проведено без належного повідомлення та участі його та власника автомобіля ОСОБА_9 , копію оскаржуваної ухвали від 24 березня 2021 року він не отримував, а дізнався про неї лише 07.06.2021 року від представника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 , а тому вважає що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин. Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 є аналогічними доводам апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 ..

В ухвалі слідчого судді зазначено, що 23.03.2021 року прокурор Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на автомобіль марки «ЗИЛ-131» номерний знак НОМЕР_1 , навантажений колодами деревини породи береза та сосна різним діаметром, що були вилучені в ході огляду місця події на 229 км. автодороги Київ-Чоп.

Клопотання прокурор обґрунтував тим, шо у провадженні СВ Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Так, 23.03.2021 року на 229 км. автодороги Київ-Чоп працівниками поліції було зупинено автомобіль ЗИЛ-131 д.н. НОМЕР_1 з деревиною породи береза та сосна, яку ОСОБА_8 перевозив без будь-яких на те документів.

23.03.2021 року в ході огляду місця події, а саме на 229 км. автодороги Київ-Чоп було виявлено автомобіль марки «ЗИЛ-131» номерний знак НОМЕР_1 із платформою з маніпулятором та стійками для перевезення деревини, на платформі якого навантажено колоди деревини породи береза та сосна, різним діаметром та без будь-яких на собі бірок та чипів, що підтверджували б їх первинне походження.

Під час огляду водій вищевказаного автомобіля ОСОБА_8 , будь-яких документів на автомобіль марки «ЗИЛ-131» номерний знак НОМЕР_1 , а також документів, що підтверджували б походження перевезеної ним лісопродукції, не надавав. У зв`язку із чим вищевказаний автомобіль разом із навантаженою деревиною було вилучено до Новоград-Волинського РВП.

Згідно реєстраційних документів власником автомобіля марки «ЗИЛ-131» номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_9 та вказаний автомобіль є знаряддям злочину.

Постановою слідчого Новоград-Волинського РВП ГУНП від 23.03.2021р. вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючи, обставини кримінального провадження, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а також беручи до уваги, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні та може бути використано в подальшому як доказ вчинення вказаного злочину, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вказане майно.

Враховуючи думку прокурора, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтами не пропущений, оскільки клопотання прокурора розглянуто слідчим суддею без участі сторін, про наявність оскаржуваної ухвали вони дізнались 07.06.2021 року від адвоката ОСОБА_7 , з апеляційними скаргами звернулися 12.06.2021 року.

Заслухавши доповідача, пояснення представника власника та володільця майна адвоката ОСОБА_7 в підтримання апеляційних скарг, думку прокурора, який не заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали клопотання, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 повідомив, що 25.06.2021 року постановою слідчого дане кримінальне провадження було закрито. Проте, на підтвердження існування вказаної постанови про закриття кримінального провадження, копію постанови не надав.

Адвокат ОСОБА_7 пояснила, що їй не відомо про закриття даного кримінального провадження, тому вона підтримує апеляційні скарги в повному обсязі.

Згідно положень ч.1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

На підставі викладеного, апеляційний суд переглядає ухвалу слідчого судді, враховуючи наявність підстав для накладення арешту на майно, існуючих на час її постановлення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (а.п. 3).

В клопотанні прокурора зазначено, що 23.03.2021 року на 229 км. автодороги Київ-Чоп працівниками поліції було зупинено автомобіль ЗИЛ-131 д.н. НОМЕР_1 з деревиною породи береза та сосна, яку ОСОБА_8 перевозив без будь-яких на те документів.

23.03.2021 року в ході огляду місця події, а саме на 229 км. автодороги Київ-Чоп було виявлено автомобіль марки «ЗИЛ-131» номерний знак НОМЕР_1 із платформою з маніпулятором та стійками для перевезення деревини, на платформі якого навантажено колоди деревини породи береза та сосна, різним діаметром та без будь-яких на собі бірок та чипів, що підтверджували б їх первинне походження.

Вищевказаний автомобіль разом із навантаженою деревиною було вилучено до Новоград-Волинського РВП.

Згідно реєстраційних документів власником автомобіля марки «ЗИЛ-131» номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_9 та зазначений автомобіль є знаряддям перевезення незаконно рубаної деревини.

23.03.2021 року постановою слідчого автомобіль марки «ЗИЛ-131» номерний знак НОМЕР_1 , на платформі якого навантажено колоди деревини породи береза та сосна різним діаметром, які були вилучені в ході огляду місця події, визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні (а.п. 7).

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами в справі є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Таким чином, у клопотанні прокурора про арешт майна зазначено підставу і мету, відповідно до положень ст.170 КПК України, а також відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно належним чином обґрунтоване та відповідає вимогам КПК України.

При розгляді клопотання прокурора, слідчим суддею було встановлено, що вилучені під час огляду місця події автомобіль марки «ЗИЛ-131» номерний знак НОМЕР_1 , на платформі якого навантажено колоди деревини породи береза та сосна різним діаметром, мають значення у кримінальному провадженні в якості речового доказу, та які були вилучені з метою їх збереження, можливості уникнення їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Таким чином, з метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи можливість використання вказаних речей та предметів як доказу у кримінальному провадженні, так як вони визнані речовими доказами, та з метою збереження речових доказів, для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування, слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вказане в клопотанні майно, яке є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зазначення апелянтами про те, що в клопотанні прокурора та ухвалі слідчого судді не зазначено, яке саме відношення до даного кримінального провадження мають речі, на які накладено арешт, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки майно, на яке накладено арешт, визнане речовим доказом та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідає критеріям речових доказів, встановлених ст. 98 КПК України.

Доводи апелянтів про те, що вони не є підозрюваними чи обвинуваченими в даному кримінальному провадженні, а тому на майно, яке належить ОСОБА_9 , не може бути накладений арешт, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог ч.4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як вбачається з матеріалів клопотання, власником автомобіля марки «ЗИЛ-131», номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_9 (а.п. 10).

Згідно пояснень адвоката, накладення арешту на автомобіль фактично позбавило його власника можливості тривалий період користуватися належним йому автомобілем та отримувати доходи від його використання.

Враховуючи, що санкцією ч.1 ст. 246 КК України не передбачено конфіскації майна, апеляційний суд вважає за можливе застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту вказаного майна без заборони користування.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що арешт майна це тимчасовий захід, а тому власник чи володілець майна не позбавлений права звернутися з клопотанням про скасування арешту, якщо доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба в порядку ст. 174 КПК України.

Згідно практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині накладення арешту на автомобіль марки «ЗИЛ-131», номерний знак НОМЕР_1 , з постановленням нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на вказаний автомобіль шляхом заборони відчуження та розпорядження, оскільки при апеляційному розгляді встановлено, що на час постановлення ухвали слідчим суддею, існували підстави для накладення арешту на вказаний автомобіль.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000144 від 23 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України скасувати в частині накладення арешту на автомобіль марки «ЗИЛ-131» номерний знак НОМЕР_1 .

Постановити нову ухвалу в цій частині, якою клопотання прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «ЗИЛ-131» номерний знак НОМЕР_1 , що був вилучений в ході огляду місця події 23.03.2021 року на 229 км автодороги Київ-Чоп, шляхом заборони відчуження та розпорядження.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: