УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в межах кримінального провадження № 0003744 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2021 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який має двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
-якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 квітня 2021р. включно.

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду скасувати. Змінити запобіжний захід на більш м`який.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 квітня 2021 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що вже тривалий час перебуває під вартою, а саме з 17.09.2018р. за цей час у нього значно погіршився стан здоров`я. Зауважує, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не може забезпечити його належної поведінки. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, вважає, що тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження №0003744 у відношенні ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризик переховування обвинуваченого від суду через тяжкість покарання не зменшився, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, постійного джерела доходу не має.

Також суд зазначив, що зі спливом тривалого проміжку часу після застосування до обвинуваченого запобіжного заходу ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень зменшився, однак із врахуванням попередніх судимостей обвинуваченого за вчинення корисливого злочину та злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, цей ризик продовжує існувати. За такого, зазначеним ризикам не можна запобігти застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0003744 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, постановлено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжено судом в ході підготовчого судового засідання та під час судових розглядів.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Виходячи з відомостей, що містяться в матеріалах кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, продовжує існувати. Ризик вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень хоча і зменшився, проте зазначений ризик продовжує існувати, з огляду на дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий та обвинувачується у вчиненні злочину в період невідбутого покарання за попереднім вироком.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, неодноразово судимий, на даний час має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, що дають суду підстави вважати ризики ухилення від суду та продовження злочинної діяльності чи вчинення іншого злочину, цілком обґрунтованими.

До того ж на даний час обвинувачений не надав ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, доказів наявності у нього міцних соціальних зв`язків та офіційного місця роботи. Навпаки, обвинувачений раніше 4 рази судимий, зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, характеризується з негативної сторони

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи обвинуваченого відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції вірно не знайшов обґрунтованих підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобігання ризиків та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_5 під варту до моменту вирішення клопотання про продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу, не змінилися всі обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

З урахуванням тяжкості злочину, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти встановленим ризикам.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 , про що він просить у своїй апеляційний скарзі.

Крім того, суд першої інстанції при продовженні дії запобіжного заходу ОСОБА_5 , врахував та взяв до уваги доводи сторони захисту про стан здоров`я обвинуваченого та наявність у нього малолітніх дітей та вірно дійшов до висновку, що зазначені обставини не свідчать про зменшення заявлених прокурором ризиків.

Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії судового розгляду апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2021 року якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 квітня 2021р. включно залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: