Справа № 467/529/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представника Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка подання начальника Арбузинського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_6 про скасування звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування призначеного судом покарання,-

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Начальник Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області внесла на розгляду суду вказане подання, яке, зокрема, обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 перебуває на обліку уповноваженого органу з питань пробації з 21 липня 2020 року у зв`язку із засудженням Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Зокрема, вироком на ОСОБА_4 було покладено обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а постановою від 07 серпня 2020 року установлено дні явки, як то, першого четверга кожного місяця.

Проте, засуджений порушує вказаний обов`язок, не з`являючись для реєстрації без надання підтвердження поважності причин цього.

За такого, начальник уповноваженого органу з питань пробації просила суд скасувати звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та направити його для відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні представник уповноваженого органу з питань пробації підтримав подання з підстав, що у ньому викладені та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 пояснив, що дійсно перебуває на обліку уповноваженого органу з питань пробації, до якого зобов`язаний з`являтись першого четверга кожного місяця для реєстрації.

Проте, декілька разів він дійсно не з`явився через відсутність коштів для проїзду та через хворобу.

Документів, що підтверджують його лікування немає, так як він не звертався до лікарні. Декілька днів хворів вдома на температуру та кашель.

Прокурор просив у задоволенні подання відмовити, посилаючись на його безпідставність через наявність у засудженого поважних причин неявки для реєстрації з огляду на відсутність у нього постійного джерела доходів.

Мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених фактичних обставин із даного питання

У свою чергу, суд, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, заслухавши їхні пояснення, перевіривши доводи і обґрунтованість внесеного на його розгляд подання, дослідивши додані до нього документи, які є доказами у розумінні положень ст. 84 КПК України, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, зробив такі висновки.

Суд установив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 4 жовтня 2019 року за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України у 2 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, як то, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Постановою провідного інспектора Арбузинського МРВ філії Державної установи «Центра пробації» у Миколаївській області від 07 серпня 2020 року засудженого було зобов`язано з`являтись на реєстрацію до цього органу першого четверга кожного місяця.

Засуджений був ознайомлений із цією постановою, про що свідчить його особистий підпис у ній же.

Проте, із листка реєстрації слідує, що за період з 03 вересня 2020 року по 01 липня 2021 року засуджений п`ять разів не з`явився для реєстрації, а саме: 03 вересня 2020 року, 01 жовтня 2020 року, 04 лютого 2021 року, 01 квітня 2021 року та 03 червня 2021 року.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 квітня 2021 року у задоволенні клопотання начальника уповноваженого органу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування покарання було відмовлено.

Зокрема, установивши дві неявки ( 03 вересня 20202 року та 04 лютого 2021 року) засудженого для реєстрації, суд, з огляду на причини цього, вважав недоведеним факт небажання останнього стати на шлях виправлення.

Після постановлення цієї ухвали, як слідує із листка реєстрації, засуджений не з`явився для реєстрації 01 квітня 2021 року та 03 червня 2021 року.

Тож, піддаючи аналізу причини неявки, що мали місце після постановлення вказаної ухвали, у контексті наявності умислу на це та небажання засудженого стати на шлях виправлення, суд ураховує наступне.

Відповідно до ч. 2ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Статтею 166 Кримінально-виконавчого кодексу України регламентовано, що у разі якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Отже, за змістом ч.2 ст.78 КК України та ст. 166 КВК України подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання органом пробації може бути внесено до суду лише в разі якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження систематично вчинювала адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами), то орган пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Та суд переконаний, що підставою для направлення засудженого для відбуття покарання повинно бути не лише формальне невиконання покладених на нього обов`язків, а таке невиконання, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Разом із цим, суд не установив, що дві неявки засудженого для реєстрації свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Зокрема, як вказано вище, ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 квітня 2021 року аналогічне подання уповноваженого органу з питань пробації було відхилене судом, так як суд, постановляючи ухвалу, визначився, що неявки за 03 вересня 2020 року та 04 лютого 2021 року мали місце з поважних причин.

Та згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Тим самим, суд у цьому складі, не піддаючи сумніву вказане вище судове рішення, у ракурсі принципу правової впевненості погоджується із його висновками, що неявки 03 вересня 2020 року та 04 лютого 2021 року мали місце з поважних причин.

Причини неявки 01 жовтня 2020 року судом не аналізувались через відсутність відповідного обґрунтування у поданні.

Тож, у цьому провадженні, суд аналізує причини неявок, що мали місце після постановлення ухвали від 20 квітня 2021 року, тобто, неявки 01 квітня 2021 року та 06 червня 2021 року.

Проте, на переконання суду, сам по собі факт лише двох неявок не може розглядатись як формулювання того, що засуджений не виконує обов`язки, встановлені судом.

Зокрема, факти неявки були зумовлені причинами, які, з огляду на віддаленість місця проживання засудженого від місцязнаходження уповноваженого органу з питань пробації та відсутність у нього стабільного і постійного джерела доходу, слід визнати поважними.

А таке не свідчать про свідоме умисне небажання засудженого стаати на шлях виправлення і паралельно не вказує на його підвищену суспільну небезпеку, з урахуванням того, що засуджений не працює та не має постійного доходу, заробляє на життя за рахунок тимчасових заробітків.

Відповідно, у розумінні ст. 166 КВК України в її системному зв`язку із положеннями ст. 78 КК України, на цей час, відсутні передумови для висновку про умисне невиконання засудженим покладених на нього обов`язків із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», а не базуватися на припущеннях.

При цьому, з огляду на принципи змагальності сторін та диспозитивності, суд не розглядав питання скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням у ракурсі фактів учинення ним адміністративних правопорушень, позаяк, заявник на це не посилався і своє звернення відповідними доводами і доказами не обґрунтовував.

Як наслідок, у світлі окреслених обставин, суд вважає за доречне у задоволенні даного клопотання відмовити.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 369 - 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Арбузинського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_6 про скасування звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування призначеного судом покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на неї протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1