Справа № 161/6329/21
Провадження № 1-кп/161/717/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 07 травня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072 від 04.03.2021, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Луцьк Волинської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працює, неодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2014, 2018 років народження, в силу ст.89 КК України несудимий,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи особою, раніше судимою згідно з вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2020 за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком на 100 годин та будучи зобов`язаним, згідно з рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.11.2018 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання двох малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1559 грн., починаючи з 31.10.2018 і до досягнення дітьми повноліття.
Однак, ОСОБА_3 , будучи особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене ст.164 КК України, достеменно знаючи про вказане рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей, будучи дієздатною та працездатною особою, маючи дохід з офіційних та неофіційних джерел, проте, з доходів аліменти не сплачував, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надавав, заходів, спрямованих на погашення заборгованості не вживав, чим свідомо, злісно ухилився від сплати встановлених судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.11.2018 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання двох малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів, яка згідно інформації Луцького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за період з грудня 2019 року народження по листопад 2020 року включно становить 18 708 (вісімнадцять тисяч сімсот вісім) гривень, тобто у розмірі, що в сукупності перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.2 ст.164 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що йому відомо про рішення суду, він дійсно не сплачує аліменти, щиро розкаявся.
Потерпіла ОСОБА_5 , будучи допитаною безпосередньо в судовому засіданні підтвердила факт ухилення від сплати аліментів ОСОБА_3 , повідомила що обвинувачений не бере участі у вихованні дітей, не сплачував аліменти, наполягала на призначенні суворого покарання.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчиненими особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.164 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_3 в силу ст.89 КК України несудимий, однак раніше притягався до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді громадських робіт ближче до максимальної межі, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як ним, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.
Підстав для призначення більш суворого покарання у виді арешту чи обмеження волі суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий