Єдиний унікальний номер 205/8569/20
Провадження № 1-кп/205/35/21
У Х В А Л А
15 лютого 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження №0001794 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іловайськ Донецької області, громадянина України, не працевлаштованого, одруженого, має середню технічну освіту, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В судовому засіданні прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в якому прокурор просить продовжити міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 на строк до 60 діб, посилаючись на те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, так як йому відоме їх місце проживання та місце роботи, а також може приховати сліди та докази вчинення злочину, оскільки на теперішній час не встановлено місцезнаходження знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме ножу. Також прокурор у клопотанні зазначив, що сукупність вказаних ризиків, а також те, що інкримінований обвинуваченому ОСОБА_3 злочин вчинено за його місцем проживання, орган досудового розслідування приходить до висновку про доцільність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні подав клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, обґрунтовуючи його тим, що ризики, які послужили підставою прийняття рішення про утримання під вартою обвинуваченого, на теперішній час відпали, оскільки свідки, в тому числі його дружина ОСОБА_6 , на які міг впливати обвинувачений, вже допитані у судовому засіданні і подальший вплив на них втратив сенс. Окрім того, обвинувачений має постійне місце проживання, за яким він зареєстрований та фактично проживає, одружений, має достатньо стійки соціальні зв`язки.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою підтримав, просив задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, зазначених у клопотанні. Проти клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт заперечував.

Захисник адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт

Суд, вивчивши подані сторонами клопотання та вислухавши доводи прокурора, обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Натомість, у порушення вимог ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання прокурора не містить викладу обставин, на підставі яких останній дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні.

Крім того, у клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому фактично ставиться питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 прокурор посилається на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені на стадії досудового розслідування, проте жодним чином не зазначає про наявність ризиків, які існують на стадії судового провадження.

Обґрунтовуючи позицію про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор зазначив, що останній, може переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, впливати на свідків у кримінальному провадженні, так як ОСОБА_3 відоме їх місце проживання.

Проте, прокурором у судовому засіданні не було надано переконливих та належних доказів існування ризиків того, що зміна запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 на більш м`який, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого в подальшому.

Крім того, прокурором не надано доказів на підтвердження ризику незаконного впливу на потерпілого або свідків у кримінальному провадженні. Проте, суд погоджується з доводами клопотання захисника з приводу того, що підставою продовження ОСОБА_3 23.12.2020 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою послужило неможливість застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, оскільки за зазначеним місцем проживає його дружина ОСОБА_6 , яка є свідком у кримінальному провадженні і не була на той час допитана у судовому засіданні. Натомість, на теперішній час свідок ОСОБА_6 допитана у судовому засіданні, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ризик впливу на неї з боку ОСОБА_3 на теперішній час відпав.

В якості обґрунтування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджання обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальному провадженню іншим чином, прокурором зазначено, що на теперішній час не встановлено місцезнаходження знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме ножу, що свідчить про те, що обвинувачений має намір приховати сліди та докази вчинення злочину.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 зазначив, що ніж, який є знаряддям вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_3 на теперішній час не встановлено, проте наразі, за дорученням слідчого тривають оперативно-розшукові заходи по встановленню знаряддя вказаного злочину.

Однак, на уточнюючи питання суду прокурор не зміг пояснити у якому процесуальному порядку, з огляду на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, можуть проводитися оперативні або розшукові дії з встановлення знаряддя кримінального правопорушення. Разом з цим, прокурор не навів у клопотанні та не вказав у судовому засіданні які інші докази та сліди вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_3 може приховати або знищити, перебуваючи на свободі.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує і практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 року у справі «Болдирєв проти України» викладені висновки про те, що - згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. На таку ж позицію ЄСПЛ вказував і в рішеннях у справах «Яблонський проти Польщі» та «І. А. проти Франції».

Суд також вважає, що тяжкість пред`явленого обвинувачення, сама по собі, також не може слугувати виправданням та обґрунтуванням утримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою. На це посилається у своєму рішенні і ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії» вкотре нагадавши, що лише сам по собі факт обвинувачення особи у вчиненні тяжкого злочину не може бути підставою для тримання особи під вартою у період проведення судового розгляду.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ухвалою суду від 23.12.2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 19.02.2021 року.

Разом з цим, судом встановлено, що ОСОБА_3 має постійне місце реєстрації, де він може безперешкодно проживати, що безпосередньо підтверджується даними довідки про склад сім`ї, а також він постійно проживає разом із своєю дружиною, отже має достатньо стійкі соціальні зв`язки, які б могли забезпечити виконання ним обов`язків, покладених в порядку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд вважає, що ризики вчинення інших злочинів обвинуваченим відсутні, оскільки ОСОБА_3 раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується задовільно за місцем проживання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що прокурором доведено наявність лише ризику переховування ОСОБА_3 від суду, проте не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а також те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, суд вважає, що цілодобовий домашній арешт із застосуванням заходів контролю повною мірою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим вважає доцільним змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки, на переконання суду, ризик переховування останнього від суду не змінився, проте, застосування саме такого запобіжного заходу здатне забезпечити виконання ОСОБА_3 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.

При цьому, суд вважає, що застосування до ОСОБА_3 обов`язку уникати спілкування зі свідком ОСОБА_6 є недоцільним, оскільки остання перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі і спільно з ним проживає у спільному житлі. Таким чином, суд вважає, що обмеження спілкування ОСОБА_3 з його дружиною ОСОБА_6 , за вказаних вище обставин, є недоцільним, окрім того може порушувати його право на повагу до особистого життя.

Керуючись ст.ст.110, 177, 181, 182, 183, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 14 квітня 2021 року включно, звільнивши його з під варти негайно в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1.Не відлучатися цілодобово з постійного місця проживання, що знаходиться для обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 - без дозволу суду.

2. З`являтися за першою вимогою на виклики до суду.

3. Повідомляти прокурора та суд про зміну місця фактичного проживання.

4. Носити електронний засіб контролю.

5. Уникати спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, окрім свідка ОСОБА_6 .

Визначені обов`язки, покладаються на обвинуваченого ОСОБА_3 на строк судового розгляду, але не більше 60 днів до 24-00 години 14 квітня 2021 року включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Новокодацькому ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік ОСОБА_3 та повідомити про це суд.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1