ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1440/21 Справа № 196/857/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та захисника ОСОБА_8 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228 від 12 червня 2020 року, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 12 червня 2020 року.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.
12 червня 2020 року приблизно о 16.50 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відпочивав на ліжку в кімнаті житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому безпідставно ображав свою дружину ОСОБА_9 , яка також перебувала у кімнаті будинку та відпочивала. В цей час до кімнати зайшов онук ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , де між останнім та ОСОБА_7 на ґрунті давніх неприязних відносин з приводу постійного зловживання ОСОБА_7 алкогольними напоями виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 наніс йому два удари в область грудей та правої ноги.

Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , реалізуючи який, діючи по раптовому виниклому злочинному наміру, направленому на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних тяжких наслідків, ОСОБА_7 , взявши у праву руку з плити пічного опалення складений розкладний ніж, розклав його лезо та умисно наніс цим ножом ОСОБА_10 один удар в область живота, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева з пошкодженням черевного відділу аорти, яке супроводжувалося внутрішньою і зовнішньою кровотечами та ускладнилося гострою крововтратою, від якого ОСОБА_10 помер в приміщенні Комунального підприємства «Царичанська районна лікарня» Царичанської селищної ради.

Спричинене ОСОБА_10 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева було прижиттєве, виникло незадовго до настання смерті, відноситься до категорії тяжких та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Віншій частині вирок суду залишити без зміни.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив після вживання алкогольних напоїв та зухвало не вжив жодних заходів щодо каяття у вчиненому або відшкодування потерпілій шкоди.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що суд проігнорував клопотання сторони захисту про допит в якості свідка лікаря ОСОБА_11 , про медичний огляд ОСОБА_7 , який вказував на систематичний характер нанесення тілесних ушкоджень йому з боку ОСОБА_10 , який користуючись своєю перевагою у віці та здоров`ї, маючи навички рукопашного бою, неодноразово наносив тілесні ушкодження обвинуваченому. Вказує, що обвинуваченому фактично відмовили в повному та об`єктивному розгляді справи, з огляду на його стан здоров`я, а саме часткову глухоту, у зв`язку з чим неповне розуміння про що йдеться під час розгляду справи. Вважає, що судом безпідставно відмовлено у допиті експерта ОСОБА_12 .

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити в повному обсязі, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження. Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке він засуджений, підтверджуються сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції, ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку. При цьому констатував, що за встановлених фактичних обставин провадження дії останнього охоплюються складом злочину, визначеного ч. 2 ст. 121 КК України. З позицією суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ; фактичних даних, що містяться у протоколах огляду місця події та огляду трупа ОСОБА_10 , у протоколах проведення слідчих експериментів, висновках судово-медичних та імунологічних експертиз, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Так, відповідно до наданих у судовому засіданні пояснень потерпілої ОСОБА_13 , вона є матір`ю ОСОБА_10 , 12 червня 2020 року була на роботі, а її син знаходився вдома по АДРЕСА_1 разом із бабусею ОСОБА_9 та її чоловіком ОСОБА_7 . Близько 17.00 год. на телефон подзвонила донька ОСОБА_14 і повідомила, що в їх будинку сталась сварка між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , і останній напав із ножом на сина та поранив його. Вона поїхала в лікарню, але їй повідомили, що син помер по дорозі в лікарню. Потім вона дізналась зі слів ОСОБА_14 , що між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 сталась сварка через те, що обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння і сварився із бабусею, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував їй. ОСОБА_10 зробив зауваження ОСОБА_7 і між ними виник скандал, а потім через деякий час із будинку вибіг ОСОБА_10 , держачись за бік, і сказав, що ОСОБА_7 його пірнув ножем, після чого впав на землю. Була викликана швидка допомога, але по дорозі ОСОБА_10 помер. Обвинувачений часто конфліктував в будинку, де він проживав, із ОСОБА_9 та зловживав алкогольними напоями.

Свідок ОСОБА_9 , допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції, пояснив, що ОСОБА_7 є її чоловіком, з яким вони проживали разом по АДРЕСА_1 , 12 червня 2020 року вона відпочивала в будинку в одній кімнаті, а ОСОБА_7 був в стані алкогольного сп`яніння в іншій кімнаті, так як напередодні 11 червня 2020 року у нього був день народження і він вживав алкогольні напої. ОСОБА_7 лежав на ліжку і гучно кричав, що було чутно на двір через вікно, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. До хати зайшов її онук ОСОБА_10 , почав заспокоювати ОСОБА_7 і між ними виникла спочатку словесна сварка, потім вона чула як ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_7 , а ОСОБА_7 почав погрожувати і кричати в бік ОСОБА_10 , а потім вона почула як ОСОБА_10 почав кричати, що ОСОБА_7 вдарив його ножом і вискочив із хати. Коли вона вийшла із будинку то побачила, що ОСОБА_10 лежав на землі і держався за бік живота, вона викликала швидку, яка приїхала через 40 хв., але ОСОБА_10 помер по дорозі в лікарню. ОСОБА_7 зловживав алкогольними напоями, внаслідок часто між ними були сварки.

Під час допиту в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_14 зазначала, що 12 червня 2020 року вона була вдома по АДРЕСА_1 , де також знаходилась її бабуся ОСОБА_9 із її чоловіком ОСОБА_7 , який був в стані алкогольного сп`яніння, гучно кричав нецензурною лайкою, що було чутно на весь двір із вікна. В будинок заходив два рази ОСОБА_10 , щоб заспокоїти ОСОБА_7 , але він продовжував на всіх кричати. Потім ОСОБА_10 зайшов ще раз до будинку і вискочив із криком про те, що його порізав ножем ОСОБА_7 , тримався рукою за бік живота і впав на землю. Після чого ОСОБА_7 вийшов із хати і подивившись на лежачого ОСОБА_17 сказав «що так йому і треба, надо було раніше це зробити». Потім вона викликала швидку допомогу, але по дорозі ОСОБА_10 помер.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 12 червня 2020 року він був на подвір`ї по АДРЕСА_1 і чув, що ОСОБА_7 кричав із хати, а також бачив, як ОСОБА_10 зайшов, потім вийшов із будинку і держався рукою за бік, кричав, що дід ОСОБА_7 його порізав, після чого впав на землю. Бачив як ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння вийшов із хати і на адресу ОСОБА_10 сказав «що так йому і треба». Він викликав швидку допомогу, але по дорозі ОСОБА_10 помер. Раніше ОСОБА_7 ображав дружину ОСОБА_9 , погрожував їй, а ОСОБА_10 захищав її.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_16 пояснила, що раніше мешкала із ОСОБА_10 , 12 червня 2020 року дізналась зі слів ОСОБА_14 , що ОСОБА_7 вдарив ножем ОСОБА_10 в будинку, коли між ними виникла сварка, так як ОСОБА_7 був п`яний і погрожував дружині. Вона прибігла до двору і побачила лежачого на землі ОСОБА_10 , який тримався за бік живота і стікав кров`ю, казав що ОСОБА_7 вдарив його ножом. Потім потерпілого забрали до лікарні, але він по дорозі помер.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності цих показань потерпілої та свідків, вони є логічними, послідовними і узгодженими як між собою, так і з іншими письмовими доказами у провадженні.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпіла або свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному злочині.

Із матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження у цих показаннях не вбачається. Деякі розбіжності в показаннях свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 .

Окрім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема, протоколом огляду місця події від 12 червня 2020 року з фото таблицею до нього, згідно якого за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено змиви РБК, футболку сірого кольору, нігті та піднігтьовий вміст ОСОБА_7 , штани спортивні.

З протоколу огляду трупа від 13 червня 2020 року з фото таблицями слідує, що 13 червня 2020 року у присутності понятих та за участю спеціаліста ОСОБА_12 було оглянуто труп ОСОБА_10 .

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 56 від 13 червня 2020 року, ОСОБА_10 помер вдома ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: напад з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень.

Згідно висновку судового експерта № 56 від 10 липня 2020 року при дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлено проникаюче колото-різане поранення черева, що починається колото-різаною раною на шкіряних покровах черевної ділянки черева, продовжуючись у раньовий канал з направленням зліва направо та спереду назад, з пошкодженням по ходу підшкірно-жирової клітковини, м`язів черевної стінки, очеревини, наскрізно шлунка, брижі поперечно-ободочної кишки та передньої стінки черевного відділу аорти, довжиною 14 см; крововилив у черевну порожнину (600 мл) і у порожнину шлунка; нерівномірне кровонаповнення та малокрів`я внутрішніх органів, крововиливи у товщі ендокарду. Садно лоба праворуч. Смерть його настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення черева з пошкодженням черевного відділу аорти, яке супроводжувалося внутрішньою та зовнішньою кровотечами та ускладнилося гострою крововтратою, що підтверджується даними судово-медичного та додаткових методів дослідження трупу. При дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева і садна лоба. Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева - прижиттєве, виникло незадовго до настання смерті, відноситься до категорії тяжких та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Згідно з даними медико-криміналістичного дослідження заподіяне сплощеним колюче-ріжучим предметом, з шириною клинка протягом поринулої частини не більше 23,5 мм, який мав гостре лезо та обух, товщиною близько 1,0-1,5 мм. Тілесне ушкодження у вигляді садна лоба спричинене від дії тупим предметом чи об такий і має ознаки легкого тілесного ушкодження і в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходиться. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа у крові виявлений етиловий алкоголь у кількості 1,09 проміле, що стосовно до живих осіб може відповідати стану легкого алкогольного сп`яніння.

Як слідує з висновку судово-імунологічної експертизи № 564 від 07 липня 2020 року кров трупа ОСОБА_10 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку судового експерта № 563 від 24 червня 2020 року кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

З висновку судово-медичної експертизи № 562 від 10 липня 2020 року слідує, що в слідах на футболці підозрюваного ОСОБА_7 , яку було вилучено під час огляду місця події, встановлена наявність крові людини, а в слідах на спортивних штанах підозрюваного ОСОБА_7 , які було вилучено під час огляду місця події, наявність крові не встановлена. При серологічному дослідженні слідів об`єктів №№1-3 в них виявлений антиген Н, що не виключає можливості утворення вказаних слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Не виключена можливість утворення їх як за рахунок крові потерпілого ОСОБА_10 , так й за рахунок крові підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки кров їх обох належить до вказаної групи.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 566 від 15 липня 2020 року на марлевій серветці, вилученій з поверхні асфальту (об`єкт №1), встановлена наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої виявлений тільки антиген Н, що не виключає можливості походження крові від особи (осіб) групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Враховуючи результати серологічного дослідження слідів крові на марлевій серветці, вилученій з поверхні асфальту, не виключена можливість походження крові у зазначеному об`єкті як від ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_7 , як від кожного окремо, так і від обох разом, оскільки їх груповим характеристикам крові властивий виявлений антиген Н.

Висновком судово-медичної експертизи № 535 від 17 липня 2020 року виявлено, що в піднігтьовому вмісті обох рук підозрюваного ОСОБА_7 наявність крові не встановлено; клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 565 від 08 липня 2020 року в змивах з правої руки підозрюваного та з лівої його руки наявність крові не встановлена.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 567 від 15 липня 2020 року на майці ОСОБА_10 встановлена наявність крові людини, а на його шортах наявність крові не встановлена. При серологічному дослідженні слідів крові на майці ОСОБА_10 виявлений тільки антиген Н, а в об`єктах №№l,4 ще і ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що не виключає можливості походження крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі, як від ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_7 , як від кожного окремо, так і від обох разом, оскільки їх груповим характеристикам крові властивий виявлений антиген Н.

З висновку судового експерта № 532 від 16 липня 2020 року слідує, що на складному ножі, вилученому під час огляду місця події, наявність крові не встановлена; епітеліальні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені.

Згідно висновку судового експерта № 669-МК від 27 липня 2020 року пошкодження на шматку шкіри з черева від трупа ОСОБА_10 могло бути заподіяне основним клинком представленого на експертизу ножа.

Відповідно до протоколів проведення слідчих експериментів від 13 червня 2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 та від 24 липня 2020 року за участю свідка ОСОБА_9 з відеозаписами до них ОСОБА_7 в присутності понятих та захисника, а також свідок ОСОБА_9 в присутності понятих розповіли та показали механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , зокрема, обвинувачений підтвердив факт того, що він схопив ніж, який лежав на пічці і наніс ним один удар в живіт ОСОБА_10 .

З висновку судово-медичної експертизи № 125-56 від 29 липня 2020 року слідує, що при дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлені ушкодження проникаюче колото-різане поранення черева, що починається колото-різаною раною на шкіряних покровах черевної ділянки черева, продовжуючись у раньовий канал з направленням зліва направо та спереду назад, з пошкодженнями по ходу підшкірно-жирової клітковини, м`язів черевної стінки, очеревини, наскрізно шлунка, брижі поперечно-ободочної кишки та передньої стінки черевного відділу аорти, довжиною 14 см. Згідно з даними медико-криміналістичного дослідження ушкодження заподіяне сплощеним колюче-ріжучим предметом, з шириною клинка протягом поринулої частини не більше 23,5 мм, який мав гостре лезо та обух, товщиною близько 1,0-1,5 мм.№ 2 садно лоба. Це тілесне ушкодження спричинене при дії тупим предметом чи об такий. Судово-медичні дані не протирічать можливості спричинення ушкодження ОСОБА_10 (у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева, що спричинило настання смерті) при обставинах, зазначених під час проведення слідчого експерименту підозрюваним ОСОБА_7 , а саме при ударі ножем.

Надаючи оцінку цим доказам у сукупності апеляційний суд вважає їх належними, допустимими, достовірними й достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Про наявність умислу у ОСОБА_7 саме на спричинення тяжких тілесних пошкоджень ОСОБА_10 свідчить виникнення конфлікту між потерпілим та обвинуваченим з приводу зловживання обвинуваченим алкогольних напоїв та образ його дружини ОСОБА_9 , яка є бабусею потерпілого, поведінка кожного з учасників конфлікту, обставини спричинення тілесних пошкоджень потерпілому а саме спричинення їх ножем в область живота потерпілого, який не мав в руках зброї, ножів чи інших предметів, а також характер та локалізація виявленого у потерпілого тілесного пошкодження, довжина якого складає 14 см, та яке було нанесено обвинуваченим колото-різаним предметом, а саме ножем, в область черева.

Апеляційний суд вважає, що при оцінці показань обвинуваченого суд обгрунтовано піддав сумнівам його доводи про те, що тілесні ушкодження ним були спричинені потерпілому у стані необхідної оборони, і погоджується з висновком суду про те, що виявлення у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не є доказом знаходження обвинуваченого у стані необхідної оборони та його невинуватості.

З матеріалів провадження видно, що твердження обвинуваченого, зазначені останнім під час апеляційного перегляду, про спричинення потерпілому ножового поранення в стані самозахисту, є аналогічними тим, що обвинувачений та сторона захисту вже висловлювала у суді першої інстанції. Із вироку по провадженню видно, що зазначені твердження визнані такими, що не грунтуються на матеріалах провадження. Свої висновки, із якими погоджується апеляційний суд, із цього питання суд належним чином мотивував. Вони підтверджені доказами, які суд ретельно перевірив і належно оцінив. У апеляційній скарзі захисника не наведено та під час апеляційного перегляду стороною захисту на вказано інші, не досліджені судами докази, якими б спростовувались висновки суду за обговорюваними твердженнями.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року), та підстав для задоволення апеляційної скарги захисника за обставин, викладених ним у скарзі, не має.

З урахуванням викладеного, виходячи з фактичних обставин провадження, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, врахувавши наведені правові позиції, правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Доводи захисника про те, що судом було проігноровано клопотання сторони захисту про допит в якості свідка лікаря ОСОБА_11 та про медичний огляд ОСОБА_7 , спростовуються журналом судового засідання від 25 лютого 2021 року з технічним записом до нього, з яких слідує, що вказані клопотання були розглянуті судом першої інстанції, була з`ясована думка учасників провадження та за результатом їх розгляду було прийнято мотивовану ухвалу про відмову у задоволенні клопотання захисника.

Викладеним також спростовуються посилання захисника на безпідставну відмову судом першої інстанції у допиті в якості свідка експерта ОСОБА_12 .

Суд у вироку навів докази по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та дав аналіз цим доказам після їх дослідження, тому немає підстав вважати, що по справі допущена суттєва неповнота кримінального і судового провадження, яка викликає необхідність скасування вироку, як це зазначається в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Не можна погодитися з твердженнями захисника стосовно того, що розгляд провадження щодо ОСОБА_7 вівся упереджено, з обвинувальним ухилом. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом кожному з доказів дана належна оцінка.

Та обставина, що органи досудового розслідування та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду, на що є необгрунтовані посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у провадженні, які б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій. Наявні у провадженні докази відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості доказів.

Таким чином, висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що заподіяло смерть потерпілого,відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і грунтуються на зібраних у провадженні доказах, які відповідають вимогам закону щодо їх допустимості, достатності й достовірності.

Під час досудового розслідування та при судовому розгляді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.
Що ж стосується наведених в апеляційній скарзі захисника доводів про те, що обвинувачений перебуває у стані часткової глухоти та у зв`язку з цим не завжди розумів, про що йдеться при розгляді кримінального провадження, то вони є безпідставними, оскільки в матеріалах провадження відсутні та стороною захисту під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження зазначених обставин.
При цьому з висновку судового експерта № 115 від 13 червня 2020 року слідує, що у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців грудної клітки зліва і внутрішньої поверхні правого стегна і коліна, які могли бути спричинені при дії тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею (яким може бути і нога людини) чи об такий і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. При цьому будь-яких ушкоджень барабаної перепонки правого вуха ОСОБА_7 зазначеною експертизою встановлено не було.
Не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при порушенні вказаного кримінального провадження, його розслідуванні, проведенні інших слідчих дій та під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Отже, немає підстав додатково з`ясовувати ще якісь обставини, які не мають суттєвого значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, на що є посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого.
За таких обставин не має підстав вважати, що у справі допущена однобічність та неповнота судового розгляду, які викликають необхідність скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції в іншому складі суду, на чому наполягає в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.
Виходячи з наведеного є необґрунтованими доводи захисника у скарзі про те, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у зазначених кримінальних правопорушеннях ґрунтуються лише на припущеннях та суперечливих доказах.
Таким чином, на підставі оцінки й аналізу наведених у вироку доказів, які повно і всебічно перевірялися в судовому засіданні, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Суд дійшов такого висновку, виходячи із сукупності всіх обставин вчинених діянь і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_7 необґрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.
Що стосується доводів прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого, слід зазначити наступне.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також зазначив, що відсутні обставини, що помякшують покарання, та визнав обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, досяг пенсійного віку та у вчиненому не розкаявся, а також думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність обставини, що обтяжує покарання, та те, що обвинувачений свою винуватість у вчиненні злочину не визнав, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Доводи прокурора на те, що обвинувачений не вжив заходів щодо відшкодування завданої потерпілій шкоди, не є підставою для призначення ОСОБА_7 більш тяжкого покарання, оскільки цивільний позов потерпілою не заявлений.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.
Підстав для призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.
З огляду на це наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних для зміни призначеного ОСОБА_7 покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі прокурор.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційні скарги захисника та прокурора задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4