КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС 379/676/18 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1669/2021
Категорія: ст. 304 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

заявників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 18 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 18 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 .
Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що бездіяльність прокурора, яка визначена заявниками у скарзі з огляду на вимогу зобов`язати прокурора вручити підозру ОСОБА_10 та іншим особам, не підлягає оскарженню під час досудового розслідування виходячи з положень ст. 303 КПК України, що є підставою відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України для відмови у відкритті провадження за скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу слідчого судді від 18 січня 2021 року та зобов`язати прокурора Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 вручити підозру ОСОБА_10 та іншим конкретним фізичним особам «фігурантам у справі».
На обґрунтування своїх вимог викладають низку положень Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, посилаючись на незаконність дій прокурора у кримінальному провадженні №0000166 щодо невручення підозри «фігурантам справи для уникнення відповідальності посадових осіб, злочини яких в процесі дослідження доведені», стверджують про незаконність судового рішення.
Крім того, звертають увагу на те, що на розгляд скарги їх не викликали, чим були порушені їх процесуальні права, а судове рішення оформлено без дотримання вимог кримінального процесуального закону та інструкції з діловодства.

У судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор, який належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, не прибув, клопотання про відкладення розгляду не подав, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України його неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

На стадії досудового розслідування кримінального провадження контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні здійснює слідчий суддя відповідно до його повноважень у порядку, передбаченому КПК України, що встановлено п. 18 ст. 3 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України предметом оскарження може бути бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

При цьому, оскаржити до слідчого судді таку бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора можливо лише за наявності зв`язку між його обов`язком вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого така особа зобов`язана їх вчинити.

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Як встановив слідчий суддя, і це слідує з матеріалів судового провадження, заявники звернулися зі скаргою на бездіяльність прокурора Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 , в якій просили його зобов`язати вручити підозру ОСОБА_10 та іншим (конкретним) особам у кримінальному провадженні №0000166 і видати їм (заявникам) постанову про вчинення цієї процесуальної дії.
Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у скарзі повідомили про те, що 13 січня 2021 року прокурору Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 подали клопотання про вчинення процесуальної дії вручення підозри ОСОБА_10 та іншим (конкретним) особам у кримінальному провадженні №0000166, проте не отримали постанови прокурора, оформленої належним чином.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що вимоги скарги не підлягають розгляду слідчим суддею в порядку ст. 303 КПК України.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки зміст та вимоги скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які просили зобов`язати прокурора вручити підозру конкретним фізичним особам у кримінальному провадженні №0000166, на думку колегії суддів, свідчать, що предмет оскарження не відноситься до такого виду бездіяльності, яка згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України підлягає оскарженню під час досудового розслідування, отже виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді, які здійснюються за правилами ст.ст. 303 - 307 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про протилежне є непереконливими, оскільки у скарзі не порушувалося питання щодо зобов`язання прокурора розглянути клопотання в порядку та строки визначені ст. 220 КПК України, а висувалася вимога щодо зобов`язання прокурора задовольнити клопотання заявників, яке до того ж не пов`язано з проведенням слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Разом із цим, колегія суддів не вбачає в постановленні оскаржуваної ухвали слідчого судді порушень вимог Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на які звертають увагу апелянти.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Встановлення законодавцем з огляду на вимоги п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України обмеження права на оскарження рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора на досудовому провадженні, водночас гарантує можливість такого оскарження на іншій стадії провадження, як це визначено у ч. 2 ст. 303 КПК України.

Посилання апелянтів на істотне порушення їх процесуальних прав у зв`язку з прийняттям рішення без їх участі та повідомлення про час, дату та місце судового розгляду, не заслуговує на увагу, оскільки питання про відмову у відкритті провадження за скаргою, поданою в порядку ст. 303 КПК України, або про повернення такої скарги вирішуються слідчим суддею без виклику осіб та проведення судового розгляду за правилами ст. 306 КПК України, тобто виключно у відповідності з положеннями ст. 304 КПК України.

Крім того, за своїм змістом ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, складається з трьох частин та в її мотивувальній частині зазначено мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався.

Таким чином, рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Отже підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 18 січня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4