УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання слідчого 3 відділу (з дислокацією в м. Херсон) Слідчого управління Головного Управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_6 , погоджене з прокурором прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, громадянина України, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у кримінальному провадженні № 0001194, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2014, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2021 року слідчий 3 відділу (з дислокацією в м. Херсон) Слідчого управління Головного Управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001194, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2014, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332-1 КК України.

Обґрунтовуючи вказане клопотання слідчий зазначає, що СУ ГУ СБУ в АР Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001194 від 24.10.2014, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332-1 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що громадяни України та інших держав, які здійснюють свою діяльність на самопідіймальній плавучій буровій установці (далі СПБУ) «Петро Годованець» (IMO 9522350, «В-312», після тимчасової окупації Російською Федерацією АР Крим, захоплена та перейменована РФ на СПБУ «Крым-2», англ. «MODU CRIMEA 2», порт приписки: «Севастопольський морський порт») з метою завдання шкоди інтересам України, яка полягає в незаконному видобутку корисних копалин у виключній (морській) економічній зоні України (за межами територіального моря України), діючи за попередньою змовою між собою, повторно, в порушення п. 3 Порядку в`їзду на ТОТ АР Крим та виїзду з неї (постанова КМУ № 367 від 04.06.2015) та Наказу Міністерства інфраструктури України № 255 від 16.06.2014 «Про закриття морських портів», переправляються із закритих Україною кримських портів, на невстановлених досудовим розслідуванням суднах на вищезазначену бурову установку, чим вчиняють кримінальне правопорушення, передбачене ст. 332-1 КК України.

Громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 ), працюючи в т.зв. «Державному унітарному підприємстві Республіки Крим «Чорноморнафтогаз» на посаді інженера матеріально-технічного ресурсу самопідіймальної бурової установки «В-312» (ІМО: 9522350), в період з жовтня 2015 року до травня 2021 року, систематично порушував порядок в`їзду на ТОТ АР Крим, свідомо і умисно порушивши законодавство України, зокрема: ст. ст. 1, 2, 5, 17 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 4, 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. ст. 2, 5, 6, 18 Закону України «Про прикордонний контроль», ст. ст. 5, 10, 11, 17 Закону України «Про морські порти України», наказ Міністерства інфраструктури України від 16.06.2014 № 255, норми міжнародного морського права: ст. 94 Конвенції ООН з морського права 1982 року, ст. ст. 5, 6, 10 Конвенції ООН про відкрите море 1958 року, ст. ст. 1, 2, 17 Конвенції ООН про територіальне море та прилеглу зону 1958 року, а також проігнорувавши Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН від 27.03.2014 №A/RES/68/262, діючи з метою заподіяння шкоди інтересам держави, шляхом сприяння незаконній розробці та використанню Російською Федерацією природних ресурсів у виключній (морській) економічній зоні України (за межами територіального моря України), переправлявся на судні «CHERNOMORSK» (MMSI 273378570? прапор РФ) та інших невстановлених досудовим розслідуванням транспортних засобах, через порт «Чорноморський» (озеро Панське, АР Крим, морський спеціалізований порт ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», яке після тимчасової окупації АР Крим Російською Федерацією та відповідним захопленням майна вищезазначеного підприємства, має назву т.зв. «Державне унітарне підприємство Республіки Крим «Чорноморнафтогаз») на вказану бурову установку, яка знаходиться за межами територіального моря України, у виключній (морській) економічній зоні України.

Згідно відомостей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_5 у вищезазначені дати перебував на ТОТ АР Крим.

10 червня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332-1 КК України.

Слідчий зазначає, що наявність підозри у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: допитом свідка ОСОБА_8 від 05.06.2021, в якому зазначаються відомості щодо обізнаності останнього щодо фактів трудової діяльності ОСОБА_5 на СПБУ «В-312»; листом Інформаційного центру (з м.д. Одеса) Управління інформації Адміністрації ДПСУ № 15/1/165 від 02.06.2021, де зазначається інформація щодо незаконного перетину ОСОБА_5 державного кордону України; протоколом огляду від 08.06.2021, в якому зазначено про факт розташування СПБУ «Петро Годованець» за межами державного кордону України, відомості щодо захоплення СПБУ «В-312» представниками Російської Федерації, щодо приналежності бурової установки ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» та надання останнім Державною службою геології та надр України ліценції на розробку корисних копалин в межах виключної (економічної) зони України; протоколом огляду речей і документів від 01.06.2021 щодо огляду особистого телефону ОСОБА_5 , на якому містять фотознімки зроблені з СПБУ «В-312»; листом ГЦОСІ ДПСУ № 0.184-32363/0/15-20-Вих. від 22.12.2020, в якому зазначаються періоди перебування ОСОБА_5 на ТОТ АР Крим; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому, слідчий звертає увагу суду на наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема на те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також на відсутність обставин на підтвердження ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для обрання запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора та підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, слідчим суддею в судовому засіданні встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що СУ ГУ СБУ в АР Крим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001194 від 24.10.2014, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332-1 КК України.

10 червня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332-1 КК України.

Обгрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , та причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема, допитом свідка ОСОБА_8 від 05.06.2021, в якому зазначаються відомості щодо обізнаності останнього щодо фактів трудової діяльності ОСОБА_5 на СПБУ «В-312»; листом Інформаційного центру (з м.д. Одеса) Управління інформації Адміністрації ДПСУ № 15/1/165 від 02.06.2021, де зазначається інформація щодо незаконного перетину ОСОБА_5 державного кордону України; протоколом огляду від 08.06.2021, в якому зазначено про факт розташування СПБУ «Петро Годованець» за межами державного кордону України, відомості щодо захоплення СПБУ «В-312» представниками Російської Федерації, щодо приналежності бурової установки ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» та надання останнім Державною службою геології та надр України ліценції на розробку корисних копалин в межах виключної (економічної) зони України; протоколом огляду речей і документів від 01.06.2021 щодо огляду особистого телефону ОСОБА_5 , на якому містять фотознімки зроблені з СПБУ «В-312»; листом ГЦОСІ ДПСУ № 0.184-32363/0/15-20-Вих. від 22.12.2020, в якому зазначаються періоди перебування ОСОБА_5 на ТОТ АР Крим; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих їй злочинів, правильність кваліфікації її дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332-1 КК України.

Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Аналізуючи зазначені слідчим та прокурором ризики, слідчий суддя дійшов висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину та постійно проживає на тимчасово окупованій території в Автономній Республіці Крим, у нього наявні на цій території стійкі соціальні зв`язки, він постійно підтримує контакти з представниками окупаційної влади, має російський паспорт, а також джерело доходу на тимчасово окупованій території України.

Викладені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що у ОСОБА_5 є можливість необмежений час переховуватись на тимчасово окупованій території України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що за кримінальне правопорушення, вчинення якого йому інкримінується, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, а тому дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

При цьому, слідчий суддя враховує вік підозрюваного та стан його здоров`я, його майновий та сімейний стан, соціальні зв`язки, ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також інші обставини, що характеризують його особу та спосіб життя.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить із необхідності уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, міцності його соціальних та сімейних зв`язків, віку та стану здоров`я підозрюваного, його майнового стану, відсутності судимостей, а також зі ступеню тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що вищезазначені обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 184, 194, 196, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого 3 відділу (з дислокацією в м. Херсон) Слідчого управління Головного Управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_6 , погоджене з прокурором прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001194, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2014, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332-1 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування, тобто до 09.08.2021 включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчих Слідчого управління Головного Управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі державного кордону України та до тимчасово окупованої території України Автономної Республіки Крим без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до органу Державної міграційної служби України свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого 3 відділу (з дислокацією в м. Херсон) слідчого управління Головного Управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1