Справа № 331/2952/21
Провадження № 1-кс/331/1004/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2021 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових за № 0000210 внесеного 27.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дебальцеве, Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно працевлаштованого на ТОВ «Лонга-Форм» на посаді менеджера, зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-16.01.2001 Артемовським м/с Донецької області за ст.44, ч.3 ст.81 КК України, до позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 1 рік;

-13.06.2005 Дебальцевський м/с Донецької області за ч.1 ст.70, ч.2 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, до позбавлення волі на 3 роки. На підставі ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-16.08.2006 Дебальцевський м/с Донецької області за ч.1 ст.70, ч.1 ст.71, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, до позбавлення волі на 3 роки 6 місяців. 22.06.2009 звільнений умовно достроково, невідбутий строк покарання 2 місяці 7 діб;

-27.12.2010 Артемовським м/с Донецької області за ч.1 ст.70, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-14.06.2012 Дебальцевським м/с Донецької області за ст.70, ч.4 ст.70, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, до 4 років 3 місяців позбавлення волі. 20.03.2013 звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 29 діб;

-07.07.2017 Коммунарським р/с м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до штрафу 850 гривень,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

встановив:
Старший слідчий СВ відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_3 звернулась з клопотанням, погодженим із прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Як випливає з клопотання, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000210 від 27.03.2021 року ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України.

Зокрема, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 27.03.2021, приблизно о 03 годині 30 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в адміністративному приміщенні гіпермаркету «Ашан Україна Гіпермаркет», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 1-Б, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з полиці в кімнаті зберігання рибної продукції зазначеного гіпермаркету, намагався таємно викрасти майно, сховавши його до своєї куртки, що належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», а саме: -ікра форелі «Класичний посол», вагою 200 г, ш/к 854, вартістю 239 грн. 92 коп. за одиницю товару без урахування ПДВ, в кількості 4 штуки на загальну суму 959 гривень 68 копійок, чим намагався спричинити ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» матеріальну шкоду на вказану суму, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони гіпермаркету з викраденим товаром після проходження касової зони та в подальшому переданий працівникам поліції.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується тим, що він стійких соціальних зв`язків не має, вчинив злочин середньої тяжкості,за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, що може у свою чергу свідчити про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду усвідомлюючи можливе призначене покарання. Окрім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово засуджений за скоєння корисних правопорушень, судимість за скоєння яких в установленому законом порядку не знята та не погашена, що дає підстави вважати, що останній залишаючись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор і слідчий клопотання підтримали, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 погодився з доводами, покладеними в основу підозри, однак вважає, що до нього слід застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою. Зазначив, що він офіційно працевлаштований у ТОВ «Лонга-Форм», одружений і має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання: АДРЕСА_2 . Від слідчого не ухилявся, з`являвся декілька разів за викликом по телефону до відділу поліції. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_7 , заперечував проти клопотання, пославшись на його необґрунтованість в частині не підтвердження ризиків, достатніх для обрання такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою і не доведення застосування більш м`якого запобіжного заходу. Захисником зазначено, що підозрюваний підозрюється у вчинені нетяжкого злочину, вину у вчиненні злочину підозрюваний визнає, до нього з урахуванням ст..ст.68,75 КК України можливе застосування звільнення від відбуття покарання. Від органів досудового слідства не ухилявся, повістки і підозра направлялись за невірною адресою. Просить відмовити у задоволенні клопотання, обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
З матеріалів, доданих до клопотання випливає, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, а саме у закінченному замаху на таємне викрадення чужого майна (кража), вчинена повторно, під час якої особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
На підтвердження обґрунтованості підозри слідчий та прокурор надали в копіях такі докази:
- заява про вчинення злочину від представника потерпілого ОСОБА_9 ;
- пояснення ОСОБА_4 від 27.03.2021 року;
- протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 27.03.2021 року;
- протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 27.03.2021 року;
- протокол огляду місця події від 27.03.2021 з фототаблицею;
За змістом вказаних документів, представник потерпілого і свідки вказують на те, що ОСОБА_4 працюючи прибиральником, знаходячись в адміністративному приміщенні гіпермаркету «Ашан Україна Гіпермаркет», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 1-Б, з полиці в кімнаті зберігання рибної продукції зазначеного гіпермаркету намагався таємно викрасти майно, сховавши його до своєї куртки, а саме: ікра форелі «Класичний посол», вагою 200 г, ш/к 854, вартістю 239 грн. 92 коп. за одиницю товару без урахування ПДВ, в кількості 4 штуки на загальну суму 959 гривень 68 копійок.
Стороною захисту обґрунтованість підозри не заперечується.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлена підозра є обгрунтованою (не є явно необгрунтованою) і може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення;
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема:
- документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку;
- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;
- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально;
- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;
- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
В судовому засіданні слідчий на обярунтування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду зазначив обставини про не отримання ОСОБА_4 підозри і повісток про виклик до слідчого, відсутність останнього за місцем проживання і оголошення підозрюваного у розшук на підставі постанови слідчого від 03.06.2021.
З`ясувавши зазначені обставини, перевіривши надані на їх підтвердження матеріали кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 27.03.2021 при опитуванні працівниками поліції повідомив своє місце проживання: АДРЕСА_2 .
Слідчим повістки про виклик і підозра направлялись за іншою адресою: АДРЕСА_3 в порушення вимог ст..278 КПК України.
За поясненнями ОСОБА_12 від 18.05.2021, яка проживає за адресою за адресою АДРЕСА_2 її чоловік ОСОБА_4 не проживає за вказаною адресою, вони перебувають в процесі розлучення.
Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_4 на той час він посварився з дружиною, проживав в іншому місці, однак продовжував спілкуватись з дитиною. Телефон був в ремонті. На теперішній час з дружиною примирились, мешкає з нею і дитиною за адресою АДРЕСА_2 .
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, з огляду на таке.
Так злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є нетяжким злочином, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням положень ч.3 ст.68 КК України на строк до не більше двох трин максимального стоку покарання - п`ять років і не позбавляє можливості застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст..75 КК України.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Крім того, Суд вказує на те, що наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk v. Turkey (Сельчук проти Туреччини), § 34; Matznetter v. Austria (Мацнеттер проти Австрії), § 9).
В даному випадку слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності. Наведені відомості з біографії ОСОБА_4 свідчать про його схильність до неправомірної поведінки та нездатність до самокерованої соціально позитивної діяльності.
Отже, наведені вище фактичні дані цього кримінального провадження та особисті обставини ОСОБА_4 у сукупності вказують на наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та (або) вчинити нове кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Разом з тим, органом досудового розслідування докази, які б спростовували твердження підозрюваного ОСОБА_4 про тимчасову відсутність в місці проживання не надані. Судові виклики і підозра направлялись за невірною адресою, отже розшук підозрюваного оголошений передчасно без встановлення дійсних обставин.
За наведених вище обставин слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду ОСОБА_4 у разі звільнення з-під варти не є великим, реальним і очевидним, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, можливість звільнення від відбуття покарання, його соціальні зв`язки в місці проживання, наявність родини й утриманців, наявність постійного офіційного місця роботи, а також враховуючи розмір майнової шкоди заподіяної злочином в сумі 959,68 гривень, і ту обставину, що викрадене майно повернуто представнику потерпілого.
Враховуючи викладене, вважаю, що зазначені обставини не спростовують, проте нівелюють наявні ризики.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02) якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.
Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування доведені як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину) так і наявність ризиків, передбачених п.1 і 5 ч.1 ст.177 КПК України, однак недоведеним є недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що за умови існування та доведеності частини ризиків заявлених у клопотанні, для їх запобігання цілком можливим є застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.
На переконання слідчого судді застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків в повній мірі та його належну процесуальну поведінку.
Даний запобіжний захід із використання електронного засобу контролю, сприятиме запобіганню спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, впливу на свідків кримінального провадження, перешкоджатиме ухиленню від органів досудового розслідування та суду, і є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 131,132,181,193,194,196,205,369-372, 395 КПК України слідчий суддя, -
постановив:
В задоволенні клопотання Старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових за № 0000210 внесеного 27.03.2021 року відносно ОСОБА_4 - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- цілодобово не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора, чи суду;
- з`являтися до органів досудового слідства та суду, за першим викликом, у призначений час;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного передати для виконання відділенню поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно підозрюваного ОСОБА_4 встановити строком до 12 серпня 2021 року включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали проголошений о 08 год. 30 хв. 14.06.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1