Кримінальне провадження №612/762/16-к
Номер провадження 1-кп/629/27/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року колегія суддів Лозівського міськрайонного суду Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000631, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне-Перше, Близнюківського району, Харківської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.04.2014 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 186 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 гривень; штраф сплачено в повному обсязі 17.04.2014 року,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 , 23 березня 2015 року, близько 20-00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи корисливий мотив, з метою наживи, маючи прямий умисел на розбій, а саме напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи яка зазнала нападу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу проник до будинку ОСОБА_8 , 1928 року народження, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де наніс останній декілька ударів, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, численних забоїв м`яких тканин голови, верхніх кінцівок, грудної клітини, закритого осколкового перелому нижньої третини лівого плеча. Після чого заволодів грошима у сумі 3000 гривень, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні 22.02.2018 року обвинувачений ОСОБА_6 винним себе в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України не визнав. Однак в подальшому, в судовому засіданні 03.03.2021 року винним себе в скоєнні цього кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. Пояснив, що скоїв злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин, щиро кається та жалкує про вчинене. Також пояснив, що дійсно 23.03.2015 року, близько 20-00 години, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння раніше знайомої ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , так як знав, що вона проживає сама і має гроші. Він постукав у вікно, ОСОБА_8 вийшла, він її відштовхнув і зайшов до будинку, звідки викрав 3000 гривень. Після чого поїхав додому, а потім викликав таксі і з товаришем поїхали в смт. Близнюки до друзів розпивати спиртні напої. Наступного дня його затримали працівники поліції. З спричиненими тілесними ушкодженнями потерпілій, які вказані в обвинувальному акті погоджується.

Крім повного визнання ОСОБА_6 своєї вини в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, його вина також повністю доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному провадженні доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження, а саме:

- показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що в вечірній час знаходилася вдома одна, їй постукали і сказали «бабушка, открой пожалуйста». Вона відчинила двері і відразу відчула як хтось схопив її і вдарив головою об стіну, потім почав наносити удари, душити, при цьому вимагав віддати гроші. Вказала, що грабіжник був один, обличчя його було закрите тканиною. Коли вона спробувала стягнути з його обличчя тканину, то він її вдарив. Пояснила, що прізвище грабіжника не знає, але вказала, що впізнала його за голосом, оскільки раніше він зі своєю сім`єю проживав в одному селі і вони були з нею сусідами;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що потерпіла ОСОБА_8 є його бабусею. В березні 2015 року, точної дати не пам`ятає, знає що був понеділок він наглядав за бабусею, так як його матері не було вдома. Зранку він прийшов до бабусі попорався по господарству, зварив їсти та пішов додому близько 19-30 години. Вдома він подивився телевізор та повернувся до бабусі приблизно о 21-30 годині. Підійшовши до подвір`я він помітив, що в коридорі горить світло, собака гавкає. Він відчинив двері та зайшов до хати, де відразу помітив розкидані казанки, а в коридорі на підлозі лежала бабуся обличчям донизу, стогнала, ліва рука була вивернутою. Він почав запитувати у бабусі, що сталося, вона розповіла, що після того як він пішов вона заснула, а потім хтось постукав у вікно і сказав: «бабушка открой», і вона відкрила двері. Потім він зателефонував братові та викликав швидку допомогу. Крім того пояснив, що в спальній кімнаті були розкидані речі, і видно було, що хтось щось шукав. Зауважив, що коли він повернувся до бабусі то хвіртка на паркані була зачиненою, двері до хати також були зачинені на замок. Відкривав він двері своїми ключами. Хто саме її побив бабуся спочатку не розповідала, але говорила, що голос у особи яка вчинила злочин їй був знайомий. Також розповідала, що обличчя у злочинця було закрите, видно було одні очі. Потім коли бабуся повернулася з лікарні, та пройшов деякий час вона сказала, що її побив саме ОСОБА_10 , якого вона впізнала по голосу, а раніше про це не говорила, бо боялася його. Воєвод ОСОБА_11 раніше проживав в с. Вільне-1, а зараз проживає в с. Бурбулатове, тому бабуся його знала. Також бабуся розповідала, що за п`ять днів до події вона зустрічала ОСОБА_10 та розмовляла з ним. Також пояснив, що у бабусі були свої гроші, які вона відкладала з пенсії, але скільки саме вона мала грошей він не знає, знає, що точно було 3000 гривень, де вона їх зберігала він не знає. Крім того пояснив, що до бабусі приїжджали мати і тітка ОСОБА_12 плакали та просили за нього, просили щоб бабуся його пожаліла, бо він ще молодий хлопець, щоб на час досудового слідства він був під домашнім арештом, при цьому вони дали бабусі 4000 гривні на лікування, про що вона написала розписку, яка була завірена в сільській раді. Але як йому відомо, ОСОБА_10 переховувався від слідства, і затримали його лише восени 2016 року. Вважає, що дії родичів обвинуваченого свідчать про те, що саме ОСОБА_10 був вчинений даний злочин;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що потерпіла ОСОБА_8 є його бабусею. Весною 2015 року, точної дати не пам`ятає, близько 21-20 години йому зателефонував брат ОСОБА_13 та повідомив, що їхню бабусю побили, також сказав, що залишив її лише на дві години, а коли повернувся то побачив її на підлозі. Він одягнувся та пішов до бабусі, прийшов до неї близько 22-00 години, біля будинку стояла швидка допомога та поліція. Коли він зайшов до хати, в будинку було все розкидано, бабуся лежала на підлозі. Про те, що сталося йому відомо зі слів брата, бабуся нічого не говорила, коли він допомагав її виносити на носилках до швидкої, то вона сильно кричала і говорила, що їй боляче. Пояснив, що з бабусею він не спілкується і до неї не ходить. Про те, що знайшли злочинця, йому стало відомо наступного дня. Обвинуваченого знає, так як він раніше проживав в цьому селі. Чому саме він вважає, що злочин вчинив ОСОБА_10 , то свідок пояснив, що раніше обвинувачений приходив до старенького дідуся та вимагав у нього гроші, тому також міг і прийти до їхньої бабусі;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що обвинуваченого знає протягом 10 років, періодично зустрічаються, та разом вживають алкогольні напої. 23 березня 2015 року після 21-00 години ОСОБА_10 прийшов до нього додому з баночками слабоалкогольного напою «Бермікс» та в ході розмови розповів, що працював у дядька на полях та заробив грошей. Вони посиділи приблизно одну годину, випили слабоалкогольного напою, а потім на таксі поїхали в інше село, назву якого не знає, Донецької області до дівчат, яких знав ОСОБА_10 . Коли вони приїхали в село, то в магазині купили 23 пляшки пива, об`ємом 2 л. Вранці вони повернулися в с. Бурбулатове, він пішов додому, а ОСОБА_10 поїхав в смт. Близнюки щоб підстригтися. При цьому пояснив, що за таксі та за спиртні напої, які вони купували сплачував ОСОБА_11 . Скільки саме грошей мав при собі ОСОБА_10 він не знає, і скільки він витратив за вечір він також не знає. Коли він приїхав додому, то приблизно через 25-30 хвилин приїхали працівники Близнюківського райвідділу поліції та повідомили, що у бабусі були викрадені гроші, і йому необхідно поїхати з ними до відділку. У відділі поліції він надав пояснення і його відпустили, а ОСОБА_11 залишився у відділку. Також пояснив, що коли його забирали працівники поліції, то він видав їм пляшку горілки, пиво, які вони купили по дорозі в с. Новоолександрівка, коли поверталися додому, та 100 грн, які ОСОБА_10 дав йому в борг напередодні ввечері. Чи мав ОСОБА_10 матеріальні труднощі свідок не знає, але пояснив, що ОСОБА_11 офіційно ніде не працює, лише декілька раз працював у фермерів. Пригощав він його вперше. Потерпілу ОСОБА_8 він не знає. ОСОБА_10 про злочин нічого йому не розповідав. Також в судовому засіданні свідок підтвердив той факт, що саме ОСОБА_15 возив його та Воєвод Дмитра в село Донецької області;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що раніше він підробляв таксистом. Два роки тому, точної дати не пам`ятає, близько 09-10 години йому зателефонував раніше знайомий ОСОБА_10 та попросив забрати його з с. Бурбулатове в смт. Близнюки, щоб скупитися та постригтися. Коли вони поверталися, їх зупинили працівники поліції, які забрали ОСОБА_11 з собою. Чи були у ОСОБА_12 гроші він не знає, але за послуги таксиста він з ним розрахувався. Також свідок пояснив, що раніше ОСОБА_10 користувався його послугами, як таксиста, але коли саме, він не пам`ятає, припускає, що напередодні, коли поліція зупинила його та забрала ОСОБА_11 , він міг його возити в село Донецької області, але точно не пам`ятає;

- висновком експерта № 451-ЛЗ/16 від 24.10.2016 року, згідно якого встановлено, що у потерпілої ОСОБА_8 мали місце закритий перелом лівого плеча в нижній третині; закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку; синці в лівій та правій навколоочних ділянках, на правій та лівій щоці, в лівій скроневій області, в області завитка лівого вуха, по передній поверхні лівого коліна, по передній поверхні правої гомілки в верхній третині, по згинальній поверхні правого передпліччя в верхній третині, по розгинальній поверхні правого передпліччя в верхній третині, в області проекції нижнього кута лівої лопатки котрі утворилися від дії тупих (тупого) предметів, що не відобразили в пошкодженні своїх індивідуальних особливостей якими могли бути як руки і обуті ноги людини, що можливо в строк і за обставин вказаних в настановній частині постанови.

Громадянка ОСОБА_8 , під час отримання тілесних ушкоджень могла знаходитись як в горизонтальному так і в вертикальному положенні.

Маловірогідно утворення вищевказаних тілесних ушкоджень в результаті падіння з висоти зростання на площину.

За ступенем тяжкості вищеописаний перелом це середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я, так як для зростання перелому необхідно більш як 21 день, згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.; черепно-мозкова травма це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.; синці це легкі тілесні ушкодження, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.;

- постановами про визнання, доручення та зберігання речових доказів від 28.03.2015 року, згідно яких речовими доказами в кримінальному провадженні визнано: грошову купюру, номіналом 100 гривень, мобільний телефон «Нокіа», дві пляшки пива Чернігівське, ємністю 2,5 л, одну пляшку горілки , ємністю 0,5 л GREEN DAY, чоловічу куртку чорного кольору, на правому та лівому рукавах якої в нижній їх частині, маються плями бурого кольору, спортивну в`язану шапку чорного кольору, чоловічі спортивні штани чорного кольору з сірими вставками на боковій частині, светр чоловічий, кросівки чоловічі спортивного стилю зі шкіро замінювача, чорного кольору, полімерну клейонку та полімерний пакет.

В судовому засіданні були допитані свідки сторони захисту:

Свідок ОСОБА_16 , який пояснив, що перед затриманням ОСОБА_11 , точної дати не пам`ятає, він йому допомагав на полях, так як була посівна, носив добриво та допомагав сіяти. Працювали цілий день у двох, розійшлися ближче до вечора. Куди саме пішов ОСОБА_11 він не знає, можливо додому в с. Бурбулатове. Наступного дня від односельчан він дізнався, що хтось побив ОСОБА_8 і забрав у неї гроші. Йому відомо, що його сестра ОСОБА_17 давала гроші потерпілій, але з цього приводу між ним та сестрою виникла суперечка, оскільки він їй говорив, що невідомо хто вчинив цей злочин, а вона віддала гроші. Чому саме батьки могли подумати, що саме ОСОБА_11 вчинив злочин свідок пояснити не зміг. Зауважив, що ОСОБА_11 був роботящим, сильним хлопцем, не судимий, та вчинити такий злочин не міг. Також йому відомо, що під час слідства батьки внесли заставу.

Свідок ОСОБА_18 , який пояснив, що обвинувачений є його сином, про обставини події йому нічого не відомо. Вказав, що через декілька днів після події він з жінкою їздив в лікарню до ОСОБА_8 , почувала вона себе нормально, сиділа на ліжку, розмовляла з ними, у неї на обличчі було видно синець, більш ніяких тілесних ушкоджень він не бачив. Зауважив, що раніше з сім`єю він проживав в с. Вільне, де і проживає потерпіла, тому ОСОБА_8 знала ОСОБА_11 з дитинства, відносини між ними були нормальні. Пояснив, що перед подією потерпіла могла бачити ОСОБА_11 , так як він працював в цьому селі у дядька ОСОБА_16 на полях. Крім того пояснив, що дійсно, після того як затримали сина, жінка їздила до потерпілої та давала їй гроші на лікування, бо вважали, що їх син скоїв цей злочин. Дійсно ними була внесена застава, але після того як сина відпустили він поїхав з дому.

Свідок ОСОБА_17 , яка пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_6 , весною 2015 року, точної дати не пам`ятає, їй зателефонували та повідомили, що ОСОБА_11 затримали. Вона відразу поїхала до відділу поліції, а потім взявши всі гроші які в неї були, разом з чоловіком та сестрою поїхала до потерпілої ОСОБА_8 . У ОСОБА_8 був синець під оком і боліла рука, вона дала їй на лікування 4000 гривень. Вказала, що на її запитання хто саме міг вчинив даний злочин, ОСОБА_8 нічого не говорила, але сказала, що підозрює хто це міг зробити. Пояснила, що дійсно внесла заставу, але ОСОБА_11 дуже злякався і втік з дому, але потім сам повернувся.

Прокурор в зв`язку зі зміною позиції обвинуваченого ОСОБА_6 та повного визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочині відмовився від допиту свідка обвинувачення ОСОБА_19 та дослідження інших письмових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження, що відповідає вимогам ст. 358 КПК України безпосередньо судом в судовому засідання, проти чого сторона захисту не заперечувала та не наполягала на допиті свідка та дослідженні документів. З огляду на вимоги ст. 22 КПК України, забезпечивши право прокурора на свободу в поданні ним суду своїх доказів, суд прийняв відмову прокурора від допиту зазначеного свідка та дослідженні документів безпосередньо судом.

Стороною захисту під час розгляду справи було подано клопотання, в якому сторона захисту просила визнати дії слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженні, в частині зазначення в різних документах не конкретних адрес про місце вчинення кримінального правопорушення, незаконними та такими, що порушили право на захист ОСОБА_6 ; визнати недопустимим та виключити із числа доказів повідомлення про підозру ОСОБА_6 , як документ, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Проте, в судовому засіданні 03.03.2021 року захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 відмовився від підтримання вказаного клопотання в зв`язку з повним визнанням своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , позицію якого підтримав і сам обвинувачений.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в їх сукупності, визнає їх достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам у справі, узгоджуються між собою, взаємно доповнюючи один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством і сумнівів в їх достовірності не викликають, а тому з їх урахуванням, на підставі аналізу цих доказів суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України доведена і дає підстави для винесення обвинувального вироку відносно останнього.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_6 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мало місце і містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло.

Обвинувачений ОСОБА_6 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_6 скоїв особливо тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має середню технічну освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо. Згідно довідок КНП «Близнюківського районного центру первинної медичної допомоги» Близнюківської ради Харківської області батьки обвинуваченого: ОСОБА_18 та ОСОБА_17 перебувають на «Д» обліку та проходять курс лікування за місцем проживання.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, відшкодування шкоди потерпілій.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а також щодо особи похилого віку.

Із урахуванням ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , обставин скоєння кримінального правопорушення та відношення до скоєного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_6 в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. ст. 69, 69-1, 75, 76 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 24.03.2015 року по 30.03.2015 року та з 18.10.2016 року по 11.04.2020 року.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд зараховує обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 24.03.2015 року по 30.03.2015 року та з 18.10.2016 року по 11.04.2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов та витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Визнати ОСОБА_6 винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 24.03.2015 року по 30.03.2015 року та з 18.10.2016 року по 11.04.2020 року.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд зараховує обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 24.03.2015 року по 30.03.2015 року та з 18.10.2016 року по 11.04.2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що повністю відбув призначене покарання.

До вступу вироку в законну силу заходи забезпечення кримінального провадження не обирати.

Речові докази по справі:

- грошову купюру, номіналом 100 гривень, яка зберігається при матеріалах кримінального провадження повернути ОСОБА_6 .

Долю решти речових доказів вирішено відповідно до вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.04.2017 року по справі № 612/762/16-к.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3