УХВАЛА
23 липня 2021 року

м. Київ

справа № 754/2710/20
провадження № 51-3404ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 27 травня 2021 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник не погоджується із судовими рішеннями, порушує питання про їх перегляд.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 427 КПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (стаття 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (стаття 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (стаття 414 КПК).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи, обґрунтувавши їх.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник не погоджується з судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, зокрема через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості засудженої, однак своїх вимог не обґрунтовує та не зазначає, чому саме, на переконання сторони захисту, винуватість засудженої не доведено стороною обвинувачення «поза розумним сумнівом», з огляду на покладені в основу обвинувального вироку суду докази. Захисник стверджує, що судові рішення ґрунтуються на доказах, отриманих з порушенням вимог кримінального процесуального закону України та є недопустимими, проте не обґрунтовує та не зазначає які саме докази.

Суд зауважує, що згідно з частиною 1 статті 433 КПК, суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Оскарження судових рішень з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, згідно зі статтею 410 та статтею 411 КПК, є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.
Однак, захисник в касаційній скарзі висловлює свою думку щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Проте вказані обставини, в силу статті 438 КПК, не можуть слугувати підставою для здійснення провадження судом касаційної інстанції.
Окрім цього, захисник не обґрунтовує незаконності ухвали апеляційного суду з урахуванням статті 419 КПК та не зазначає, які саме доводи апеляційних скарг сторони захисту залишилися поза увагою суду.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають відповідати приписам статті 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з вищенаведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Так, захисник просить скасувати вирок та ухвалу, при цьому призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, що не узгоджується з вищезазначеною статтею.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами частини 1 статті 429 КПК, касаційну скаргу слід залишити без руху, надавши скаржнику п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, скаржник не надав усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
Керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 27 травня 2021 року без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3