04.08.2021
Справа № 642/4609/21
Провадження: № 1-кс/642/2501/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря- ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
підозрюваного- ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 07.06.2021, за ознаками кримінального -правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна-

В С Т А Н О В И В :

29 липня 2021 року до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся прокурор із клопотанням про арешт майна.

В обгрунтування клопотання зазначено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 07.06.2021 за ч. 3 ст. 368 КК України. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює групою прокурорів у складі прокурорів Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил. В ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України (військовослужбовець) ОСОБА_5 , 26.06.2019 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, який діє й на теперішній час.

Відповідно до контракту громадянин України ОСОБА_5 , ознайомившись із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження громадянами України військової служби в Держаній прикордонній службі України, добровільно вступає на військову службу за контрактом і бере на себе зобов`язання додержуватись Конституції України, законів України, Статутів ЗС України, Кодексу професійної етики військовослужбовця ДПС України та інших нормативно-правових актів з питань, що регламентують проходження військової служби, а також виконувати накази старших начальників; виконувати службові обов`язки військовослужбовця, вимоги посадової інструкції; не використовувати своє службове становище з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб; не допускати впливу членів сім`ї або інших осіб на виконання своїх службових обов`язків, якщо їх інтереси не збігаються з покладеними завданнями та/або суперечать їм, а також не вчиняти інших корупційних правопорушень; дотримуватись вимог військової дисципліни, визначеного в органі Державної прикордонної служби України розпорядку дня; не допускати вчинення злочинів та адміністративних правопорушень, у тому числі корупційних правопорушень; дотримуватись обмежень визначених для військовослужбовців законодавством.

Окрім того, ОСОБА_5 склав військову присягу на вірність народу України. ОСОБА_5 , вступаючи на військову службу, присягнув завжди бути вірним і відданим народу України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватися Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю.

Наказом начальника 4 (Харківського) прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 №41-ОС від 27.01.2021 майора ОСОБА_5 призначено на посаду начальника прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Дворічна) головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Посадової інструкції начальника прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Дворічна) головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , зобов`язаний:здійснювати організацію та контроль за веденням оперативно-розшукової діяльності на ділянці відповідальності, визначати завдання підрозділам та персоналу на здійснення оперативно-розшукової роботи; здійснювати контроль за виконанням прикордонним оперативно-розшуковим відділом вимог законодавства України; виконувати завдання із забезпечення недоторканості державного кордону.

Крім того, начальник прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Дворічна) головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 має право: надавати вказівки, визначати завдання персоналу, вимагати їх неухильного виконання.; особисто здійснювати оперативно-розшукову діяльність в повному обсязі.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На військовослужбовців Державної прикордонної служби України, крім військовослужбовців строкової служби, курсантів військових навчальних закладів, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки, відповідно до Закону України «Про державну прикордонну службу України», поширюються інші вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції» відповідно.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 18 КК України спеціальним суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність, злочин, суб`єктом якого може бути лише певна особа.
Службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Відповідно до примітки 1 статті 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Тобто, підполковник ОСОБА_5 , обіймаючи посаду начальника прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Дворічна) головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , є службовою особою.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» дія даного Закону поширюється, з-поміж іншого, на військових посадових осіб Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.
Згідно ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» військовим посадовим особам Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Корупція, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи не грошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.
Таким чином, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, маючи злочинний умисел, направлений на одержання службовою особою неправомірної вигоди у великому розмірі для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення,на початку 2021 року, точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено, у ході виконання своїх службових обов`язків, створив умови для одержання від раніше знайомої йому громадянки України ОСОБА_7 (особи зі зміненими анкетними даними) неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів за безперешкодне переміщення товарів народного споживання через державний кордон України.
Так, в той же час в ході телефонної розмови ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , що у зв`язку з призначенням його на посаду начальника відділу в одному із прикордонних загонів Харківської області, він може забезпечити безперешкодне переміщення товарів народного споживання через державний кордон України на територію Російської Федерації, однак виключно у випадку надання йому грошових коштів у розмірі 1900 доларів США за кожен кубічний метр товару.
Водночас, усвідомлюючи протиправність наведених вище вимог
ОСОБА_5 , ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними), з метою викриття та припинення злочинної діяльності ОСОБА_5 , звернулася до правоохоронних органів із відповідною заявою.

В подальшому, приблизно в червні 2021 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, під час телефонної розмови ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 (особі зі зміненими анкетними даними) про те, що вартість його послуг за забезпечення безперешкодного переміщення через державний кордон України товару до м. Москва буде складати 1900 доларів США за кубічний метр товару, а до м. Бєлгород 1500 доларів США за кубічний метр товару.

18.06.2021 приблизно о 15:00, ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними), перебуваючи на стоянці супермаркету «Восторг», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньо досягнутою домовленістю з ОСОБА_5 , передала товари народного споживання у кількості приблизно 8,5м3 не встановленій в ході досудового розслідування особі на ім`я ОСОБА_8 , яку зазначив ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 (особі зі зміненими анкетними даними), що сума його послуг за безперешкодне переміщення переданих нею товарів складатиме 12 750 доларів США.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , з використанням свого службового становища, 17.07.2021 приблизно о 13:00, перебуваючи в пункті обміну валют, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , одержав від ОСОБА_7 частину неправомірної вигоди у виді грошових коштів у сумі 9 900 (дев`ять тисяч дев`ятсот) доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до долара США еквівалентно 270 175,95 гривень (двісті сімдесят тисяч сто сімдесят п`ять гривень 95 коп.) за сприяння у безперешкодному переміщенні поза межами встановлених пунктів пропуску митного та прикордонного контролючерез державний кордон України на територію Російської Федерації, а саме до м. Бєлгород, товарів народного споживання.
23.07.2021 приблизно о 12:00 ОСОБА_5 , будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, перебуваючи в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 , одержав від ОСОБА_7 (особи зі зміненими анкетними даними) другу частину неправомірної вигоди у виді грошових коштів у сумі 2 850 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят) доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до долара США еквівалентно 77 495,77 гривень (сімдесят сім тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень 77 коп.) за сприяння у безперешкодному переміщенні через державний кордон України на територію Російської Федерації товарів народного споживання поза межами встановлених пунктів пропуску митного та прикордонного контролю.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди у великому розмірі для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

23.7.2021о 12:21 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

23.07.2021 за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою:

АДРЕСА_4 , в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді було виявлено та вилучено:

1) Купюри номіналом 100 доларів США:

- HG54494293B

- HB27207816Q

- AB64273404B

2) Електроні пристрої:

- «Aceco Fc 3002, s/n 995373909

- TK star ip:

3) Ноутбук «Lenovo s/n CB16840457

Вилучені 23.07.2021 під час затримання ОСОБА_5 предмети та документи були опечатані та направлені до приміщення Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Так, під час досудового розслідування в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді
за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , були вилучені предмети та документи, які є речовими доказами по провадженню. Крім того, вилучені електронні носії інформації можуть містити інформацію у месенджерах, які прив`язані до мобільного номеру телефону ОСОБА_5 , щодо відправлення смс-повідомлень та здійснені дзвінки між підозрюваним та заявником, а також іншу інформацію щодо товарів та їх переміщення через державний кордон України, тому також є речовими доказами, і необхідні для призначення відповідних судових експертиз. Вилучені грошові кошти є предметом злочину, а саме неправомірною вигодою.
Таким чином, з метою збереження речових доказів та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на вище перелічене майно, яке було вилучено в ході обшуку 23.07.2021 за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 .
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти накладення арешту.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до положення абзацу першого частини третьої ст.170 КПК України, які в контексті співвідношення з положеннями ст.98 КПК України, як критеріями для визначення речей чи документів речовими доказами, встановлює, що окрім віднесення певного предмету до речового доказу, він обов`язково має відповідати критеріям, визначеним в ч.3 ст.170 КПК України, тобто має бути предметом матеріального світу, який перебуває у власності суб`єкта права та відповідати вимогам ст.190 ЦК України.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 р., будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві».
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - одержанні службовою особою неправомірної вигоди у великому розмірі для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.
Слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення доведено можливість доказового значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні вилученого в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , та забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, яке передбачено ч. 3 ст. 368 КК України.
Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушеннята (або)зберегли на собі його сліди; 2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
В ході проведеного обшуку за вищевказаною адресою виявлено та вилучено: Купюри номіналом 100 доларів США, електроні пристрої: -«Aceco Fc 3002, s/n 995373909, TK star ip: та ноутбук «Lenovo s/n CB16840457.

Так, інформація, яка міститься на електронних носіях та на ноутбуці, може мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використаних під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.
Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, можливої конфіскації як виду покарання, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-171 КПК України,-

ухвалив:
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 07.06.2021, за ознаками кримінального - правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене 23.07.2021 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , майно, а саме на:
1)Купюри номіналом 100 доларів США:
-HG54494293B
-HB27207816Q
-AB64273404B
2)Електроні пристрої:
-«Aceco Fc 3002, s/n 995373909
-TK star ip:
3)Ноутбук «Lenovo s/n CB16840457.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 04.08.2021

Слідчий суддя ОСОБА_1