Ухвала

Іменем України
01 квітня 2021 р.

м. Київ
справа № 552/875/18

провадження № 51- 4741 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяви про самовідвід суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,
встановив:
До Касаційного кримінального суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2021 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 березня 2021 року вказана скарга була призначена судді доповідачеві ОСОБА_1 , судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
До початку касаційного розгляду провадження за вказаною касаційною скаргою надійшли заяви про самовідвід суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України.
Вивчивши наявні у розпорядженні Суду матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що заяви суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про самовідвід підлягають задоволенню з таких підстав.
Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2018 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність відділення поліції № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвалою судді Апеляційного суду Полтавської області від 27 лютого 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 через те, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Рішенням від 17 червня 2020 року № 4-р (ІІ) 2020 Конституційний Суд України за конституційною скаргою ОСОБА_4 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
ОСОБА_4 , вважаючи зазначене рішення Конституційного Суду України виключною обставиною, звернувся до Полтавського апеляційного суду із заявою про перегляд за виключними обставинами ухвали судді Апеляційного суду Полтавської області від 27 лютого 2018 року.
Суддя суду апеляційної інстанції ухвалою від 24 червня 2020 року відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 з тих підстав, що перегляд за виключними обставинами ухвал слідчого судді, а також рішень суду апеляційної інстанції щодо таких ухвал, кримінальним процесуальним законодавством не передбачений.
Постановою Верховного Суду від 02 лютого 2021 року ухвалу судді Полтавського апеляційного суду від 24 червня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження про перегляд за виключними обставинами ухвали судді Апеляційного суду Полтавської області від 27 лютого 2018 року, скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
За результатами нового апеляційного розгляду ухвалою Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2021 року заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 27 лютого 2018 року за виключними обставинами залишено без задоволення.
Таким чином, в своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 оскаржує рішення, постановлене в межах одного і того ж кримінального провадження, в якому судді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вже брали участь у складі колегії суддів Верховного Суду та висловлювали свою позицію у судовому рішенні. Отже, участь суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у касаційному розгляді касаційної скарги ОСОБА_4 може викликати сумнів у їх неупередженості.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Враховуючи викладене, з метою уникнення сумнівів в неупередженості суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та забезпечення безсторонності та об`єктивності, керуючись вимогами п. 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України, заяви суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про самовідвід підлягають задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 75, статтями 80, 81, ч. 3 ст. 82 КПК України, Суд
постановив:
Заявлені суддями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самовідводи задовольнити.
Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2021 року направити для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3