Справа № 464/2710/21
пр.№ 1-кс/464/1150/21
У Х В А Л А

04 червня 2021 року м.Львів

слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в:

Ст.слідчий з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУДФС у Львівській області ОСОБА_4 як сторона кримінального провадження звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором відділу нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, шляхом позбавлення права розпорядження.

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що організована та очолювана ОСОБА_6 злочинна група, до якої входили ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 незаконно використовували знак для товарів і послуг, що завдало матеріальної шкоди ПАТ "Імперіал Тобакко Продакшн Україна" у особливо великому розмірі на загальну суму 2 788079,70 грн., незаконно зберігали з метою збуту та збували тютюнові вироби, а також незаконно виготовляли тютюнові вироби. В межах розслідування кримінального провадження винесено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , який володіє транспортними засобами "БМВ Х5" д.н.з. НОМЕР_1 та "Ауді" д.н.з. НОМЕР_2 . З метою забезпечення цивільного позову просить накласти арешт на належне ОСОБА_7 майно шляхом заборони розпорядження.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що клопотання підтримує та просить таке задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 в судове засідання не з"явились, від захисника надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності. У вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором (ч.1 ст.171 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Встановлено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Львівській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000039 від 18.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.229, ч.3 ст.28 ч.1 ст.204, ч.3 ст.28 ч.2 ст.204, ч.1 ст.199 КК України.
Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може були накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). При цьому будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

З урахуванням характеру кримінальних правопорушень, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, розміру завданої матеріальної шкоди, з метою забезпечення в подальшому цивільного позову, такий захід забезпечення кримінального провадження по відношенню до підозрюваного ОСОБА_7 є пропорційним втручанню у мирне володіння майном. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає. У цьому випадку арешт майна необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження та негативних наслідків для володільця майна не створює.

Враховуючи вищенаведене, внесене слідчим клопотання є достатньо обґрунтованим та відповідає вимогам ст.171 КПК України, підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме транспортні засоби марки "БМВ Х5" д.н.з. НОМЕР_1 №кузова НОМЕР_3 та "Ауді" д.н.з. НОМЕР_2 № кузова НОМЕР_4 , що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 , з метою подальшого його збереження та відшкодування завданої даним кримінальним правопорушенням шкоди державі та юридичним особам, а також з метою забезпечення в подальшому цивільного позову, шляхом заборони розпорядження таким.

В порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1