н/п 1-кп/953/560/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання обвинуваченого та захисника про звільнення від кримінальної відповідальності по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.08.2014 року за № 0000676
відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрований: АДРЕСА_1
з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст. 190 КК України.

Згідно обвинувального акту, на початку липня 2014 року, більш точну дату встановити не надалось за можливе, ОСОБА_4 розробив злочинний план заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману та зловживання довірою, згідно з яким він, використовуючи автомобіль престижного класу марки MERSEDES-BENZ S550, державний номерний знак НОМЕР_1 , взятий у тимчасове користування у мешканця м. Харкова ОСОБА_6 , видавав себе за представника австрійської компанії «Global Advisors Group», у якій він нібито працював на посаді кризисного менеджеру та пропонував громадянам міста Харкова неіснуючі путівки за зниженими цінами на відпочинок у престижних готелях Туреччини, а отримані таким чином гроші, привласнював собі та використовував в особистих цілях.

Реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_4 у першій декаді липня 2014 року зателефонував колишній знайомій по сумісному навчанню в Національній юридичній академії імені Я. Мудрого м. Харкова ОСОБА_7 , 1990 року народження, запропонувавши їй зустріч. Отримавши згоду, ОСОБА_4 під час зустрічі з ОСОБА_7 створив враження нібито він має почуття до неї і користуючись взаємністю, через деякий час з метою створення довіри до себе, познайомився з її родиною, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , а саме з її матір`ю ОСОБА_8 .

Під час спілкування з ОСОБА_8 і ОСОБА_7 . ОСОБА_4 проявляв щодо них, а також малолітнього сина ОСОБА_7 ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , увагу і турботу, створюючи таким чином у їх очах враження порядної молодої людини.

Увійшовши таким чином у довіру до родини ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом обману та зловживання довірою, діючи умисно запропонував ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відпочити у престижному готелі «Гурал Премьер Текирова» строком на 10 днів по сімейним путівкам за зниженими цінами, з вильотом на літаку з аеропорту м. Харкова 01.08.2014

При цьому, ОСОБА_4 , з метою введення в оману, розповів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 завідомо неправдиву інформацію про те, що австрійська компанія «Global Advisors Group», у якій він нібито працює на посаді кризисного менеджеру, має 8 (вісім) путівок на відпочинок у престижних готелях Туреччини зі скидкою 80% від їх первинної вартості і запропонував їм повідомити про це своїм знайомим, які бажають за вказану ним плату відпочити за кордоном.

ОСОБА_8 , повністю довіряючи ОСОБА_4 та будучи введена ним в оману, 11.07.2014 за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за місцем свого мешкання, у рахунок часткової оплати двох сімейних путівок на відпочинок у Туреччині спочатку передала ОСОБА_4 гроші у сумі 4010 доларів США, що відповідно до офіційної інформації Національного банку України у перерахунку на гривню складає 46892 гривень 19 коп., і 24.07.2014, перебуваючи за місцем свого мешкання, тобто за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 додатково надала за путівки ОСОБА_4 гроші у сумі 260 доларів США, що відповідно до офіційної інформації Національного банку України у перерахунку на гривню складає 3037 гривень 55 коп. Усього у період з 11.07.2014 по 24.07.2014 за надання двох сімейних путівок на відпочинок у Туреччині в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на 10 днів, ОСОБА_4 шляхом обману та зловживання довірою заволодів грошима, які належать ОСОБА_8 на загальну суму 4270 доларів США, що відповідно до офіційної інформації Національного банку України, у перерахунку на гривню складає 49929 гривень 74 коп., спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

11.07.2014 ОСОБА_7 , яка була введена в оману ОСОБА_4 та не підозрюючи намірів останнього, подзвонила своєму знайомому ОСОБА_11 та повідомила, що її знайомий ОСОБА_4 пропонує за невелику плату відпочити у престижних готелях Туреччини шляхом оформлення та надання відповідних путівок. ОСОБА_11 , не сумніваючись у правомірності, законності та можливості дійсного отримання вказаних путівок повідомив про це своєму знайомому ОСОБА_12 . У цей же день, тобто 11.07.2014 близько 15.00 ОСОБА_4 , повторно, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом обману та зловживання довірою, діючи згідно розробленого злочинного плану, при особистій зустрічі на АДРЕСА_3 з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , підтвердив вигідну ним інформацію про наявність путівок для відпочинку у готелі «Rixos Larne» у Туреччині строком на 10 діб, вартістю 1500 доларів США з однієї людини, з вильотом 31.07.2014 літаком з аеропорту м. Харкова. ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_4 , дали свою згоду на придбання двох путівок для відпочинку у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у Туреччині та домовились про оплату двох вказаних путівок за ціною 1500 доларів США з одного чоловіка за одну путівку через 3 дні, тобто 14.07.2014.

14.07.2014, знаходячись за адресою: м. Харків, пр. Правди, 2, у приміщенні готелю «Харків-палац», ОСОБА_11 , будучи введений в оману ОСОБА_4 , у якості оплати за вказану путівку, передав останньому грошові кошти у сумі 1500 доларів США, що відповідно до офіційної інформації Національного банку України у перерахунку на гривню складає 17544 гривні 37 коп., якими ОСОБА_4 протиправно заволодів, спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Також, 11.07.2014 ОСОБА_7 , яка була введена в оману ОСОБА_4 та, не підозрюючи злочинних намірів останнього, подзвонила своєму знайомому ОСОБА_11 та повідомила, що її знайомий ОСОБА_4 пропонує за невелику плату відпочити у престижних готелях Туреччини шляхом оформлення та надання відповідних путівок. ОСОБА_11 , не сумніваючись у правомірності, законності та можливості дійсного отримання вказаних путівок повідомив про це своєму знайомому ОСОБА_12 . У цей же день, тобто 11.07.2014 близько 15.00 ОСОБА_4 , повторно, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом обману та зловживання довірою, діючи згідно розробленого злочинного плану, при особистій зустрічі на АДРЕСА_3 з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , підтвердив вигідну ним інформацію про наявність путівок для відпочинку у готелі «Rixos Larne» у Туреччині строком на 10 діб, вартістю 1500 доларів США з однієї людини, з вильотом 31.07.2014 літаком з аеропорту м. Харкова. ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_4 , дали свою згоду на придбання двох путівок для відпочинку у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у Туреччині та домовились про оплату двох вказаних путівок за ціною 1500 доларів США з одного чоловіка за одну путівку через 3 дні, тобто 14.07.2014.

14.07.2014, знаходячись за адресою: м. Харків, пр. Правди, 2, у приміщенні готелю «Харків-палац», ОСОБА_11 , будучи введений в оману ОСОБА_4 , у якості оплати за вказану путівку, передав останньому грошові кошти у сумі 1500 доларів США, що відповідно до офіційної інформації Національного банку України у перерахунку на гривню складає 17544 гривні 37 коп., якими ОСОБА_4 протиправно заволодів, спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Крім того, 13.07.2014 ОСОБА_7 , яка була введена в оману ОСОБА_4 та, не підозрюючи злочинних намірів останнього, подзвонила своїй знайомій ОСОБА_13 та повідомила, що її знайомий ОСОБА_4 пропонує за невелику плату відпочити у престижних готелях Туреччини шляхом оформлення та надання відповідних путівок. Вказану інформацію ОСОБА_13 розповіла своїй знайомій ОСОБА_14 , яка, не сумніваючись у правомірності, законності та можливості дійсного отримання вказаних путівок зацікавилась цією пропозицією, про що повідомила своєму чоловікові ОСОБА_15 та у цей же день зателефонувала за номером телефону НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , з метою з`ясувати умови відпочинку. ОСОБА_4 , діючи повторно маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману та зловживання довірою, діючи згідно розробленого злочинного плану, в телефонній розмові з ОСОБА_14 підтвердив вигадану ним інформацію про наявність сімейних путівок для відпочинку у Туреччині строком на 10 діб, вартістю 1930 доларів США для всієї сім`ї, враховуючи неповнолітніх дітей, з вильотом 01.08.2014 літаком з аеропорту м. Харкова та повідомив ОСОБА_14 про необхідність оплати за оформлення путівки грошових коштів 1930 доларів США. ОСОБА_14 , не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_4 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_15 , дала свою згоду на придбання вказаної путівки.

24.07.2014, знаходячись на автомобільній стоянці за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_15 будучи введений в оману ОСОБА_4 у якості оплати за вказану путівку, передав останньому грошові кошти у сумі 1900 доларів США, що відповідно до офіційної інформації Національного банку України у перерахунку на гривню складає 22197 гривень 44 коп., а також гроші у сумі 360 гривень, а усього на загальну суму 22557 гривень 44 коп., якими ОСОБА_4 протиправно заволодів, спричинивши ОСОБА_16 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, 25.07.2014, ОСОБА_8 , яка була введена в оману ОСОБА_4 та не підозрюючи злочинних намірів останнього, знаходячись за своїм місцем мешкання, тобто за адресою: АДРЕСА_2 , повідомила своїй знайомій ОСОБА_17 про те, що її знайомий ОСОБА_4 пропонує за невелику плату відпочити у престижних готелях Туреччини, шляхом оформлення відповідної сімейної путівки. В особистій розмові з ОСОБА_17 , ОСОБА_4 , повторно маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману та зловживання довірою, діючи згідно розробленого злочинного плану, підтвердив вигадану ним наявність сімейних путівок для відпочину у Туреччині строком на 10 діб, вартістю 1960 доларів США для всієї сім`ї, враховуючи неповнолітніх дітей, з вильотом 01.08.2014 літаком з аеропорту м. Харкова. ОСОБА_17 , не сумніваючись у правомірності, законності та можливості дійсного отримання вказаної путівки дала свою згоду на її придбання

25.07.2014 знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_17 будучи введеною в оману ОСОБА_4 у якості оплати за вказану путівку, передала останньому грошові кошти у сумі 1960 доларів США, що відповідно до офіційної інформації Національного банку України у перерахунку на гривню складає 23035 гривень 48 коп., якими ОСОБА_4 протиправно заволодів, спричинивши ОСОБА_17 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 190 ч.2 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому та заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, що завдало значної шкоди потерпілому.

12.04.2021 року суду подана заява обвинуваченого та захисника про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст. 190 КК України, у зв*язку зі спливом строку давності притягнення до відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачений просив клопотання задовольнити, зазначаючи, що з моменту вчинення злочинів пройшло майже 7 років, він не ухилявся від слідства та суду, ніяких злочинів в цей період не вчиняв, а тому є всі підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності за строком давності.

Прокурор, заперечуючи проти закриття провадження за спливом строку давності за ч.2 ст. 190 КК України, вказував, що йому не відомо про те, чи притягувався до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 з 2014 року, а тому він заперечує проти задоволення даного клопотання.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 24 ст. 49 КК).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 Кримінального процесуального кодексу України).
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України по подіях липня 2014 року.
Згідно ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п*ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п.2 цієї частини.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст.49 КК України)
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого, закінчився п*ятирічний строк давності за ч.2 ст. 190 КК України, передбачений ч.1 ст.49 КК України.
Судом в даному судовому засіданні не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.
Так, посилання прокурора на ті обставини, що йому невідомо чи притягувався обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності є необґрунтованим та безпідставним, оскільки в матеріалах кримінальної справи в наявності надані прокурором відомості про відсутність притягнень ОСОБА_4 до відповідальності, а інші докази на спростування зазначеного суду під час розгляду справи не надано ані прокурором, ані іншими особами, і дані обставини не можуть бути підставою для не розгляду судом даного клопотання в судовому засіданні.

Також, для вирішення питання щодо зупинення перебігу строків давності потрібно враховувати чи дійсно особа ухилялась від слідства або суду.

Дана позиція викладена у численних постановах ВС, які зазначають, що закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ч. 2 ст. 49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення досудового слідства або суду, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства та суду.

Крім того, ВП ВС у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) висловилася щодо кримінально-правової оцінки подачі клопотань про відкладення судових засідань в контексті ухилення особи від слідства і суду. Так, у вказаному рішенні Велика Палата зазначила, що відкладення судових засідань за клопотаннями сторін або ж з інших причин не є ухиленням від слідства і суду та не може бути підставою для зупинення перебігу давності відповідно до ст. 49 КК.

Також, ВП ВС наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Таким чином, розглядаючи питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв*язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності за клопотанням обвинуваченого, судом перевірені всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи та суд зазначає, що доказів на підтвердження умисного ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від слідства та суду протягом часу з 2014 року по 2021 рік не вбачається.

При цьому, судом враховані довідки медичних установ щодо стану здоров*я обвинуваченого, які містяться в матеріалах справи у випадку його неявок до суду, та враховані відомості, що після винесення судом ухвали від 08.02.2018 року до протоколу розподілу справи іншому складу суду від 04.03.2019 року жодних дій не проводилось, в тому числі і щодо розшуку обвинуваченого, що також не підтверджує умисні дії обвинуваченого щодо ухилення від слідства та суду.
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).
Також, суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 190 КК України у зв*язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така згода викладена ним усно в судовому засіданні та в письмовій заяві, яка долучена до матеріалів кримінального провадження.
У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те, що з моменту скоєння кримінального правопорушення минуло більше п*яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суду не надані відомості про умисне ухилення обвинуваченого від слідства та суду, приходжу до висновку, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити і звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.2 ст. 190 КК України.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за наявності його згоди буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.
Крім цього, така відмова та не розгляд всіх клопотань в даному судовому засіданні може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.
Керуючись ст.ст. 128, 284, 288, 314-316, 369-372, 477 КПК України, ст.49 КК України,суд,-

ПОСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності - звільнити від кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000676 від 08.08.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України - закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1