Справа № 461/8981/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/964/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2019 року,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8 ,

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
встановила:
цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000075 від 25 жовтня 2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 201 КК України.
Накладено арешт на майно та документи, а саме на: 1) ікону, виконану на полотні з дерева, приблизними розмірами 35x40 см на звороті наявне маркування «788» на клаптику паперу та приклеєний файл із аркушем паперу формату А4 із друкованим текстом іноземною мовою та печатками синього кольору, також у файлі наявне зображення ікони; 2) ікону, виконану на полотні з дерева, із металевим обрамленням, приблизними розмірами 30x20 см на звороті наявне маркування «1191» на клаптику паперу; 3) ікону, виконана на полотні з дерева, приблизними розмірами 30x40 см на звороті наявне маркування «327» на клаптику паперу; 4) ікону, виконану на полотні з дерева, приблизними розмірами 30x30 см на звороті наявне маркування «183» на клаптику паперу; 5) ікону (картину), виконану на полотні з тканини із дерев`яною рамкою; 6) ікону, виконану на полотні з дерева, приблизними розмірами 30x30 см на звороті за допомогою скотчу проклеєно аркуш паперу формату А4 із друкованим текстом іноземною мовою; 7) акт прийому-передачі матеріалів справи про порушення митних правил №4386/20900/19 на 1 арк.; 8) доповідну записку на 2 арк. на адресу ОСОБА_11 ; 9) протокол порушення митних правил № 4386/20900/19 від 17 листопада 2019 року на 4 арк.; 10) опис предметів на 1 арк. щодо ОСОБА_12 ; 11) копію паспорта ОСОБА_13 на 1 арк.; 12) копію посадочного талону ОСОБА_13 на 1 арк.; 13) акт проведення огляду від 17 листопада 2019 року щодо ОСОБА_12 на 1 арк.; 14) письмові пояснення ОСОБА_12 від 17 листопада 2019 року на 1 арк.; 15) аркуш із курсом валют на 1 арк.; 16) рахунок (invoice) на суму 2625,00 Євро №97/234615 від 16 листопада 2019 року; 17) рахунок (invoice) на суму 375,00 Євро № 96/233937 від 18 вересня 2019 року; 18) акт прийому-передачі матеріалів справи ПМП № 4385/20900/19 на 1 арк.; 19) доповідну записку на 2 арк. на адресу ОСОБА_11 ; 20) протокол ПМП № 4385/20900/19 від 17 листопада 2019 року на 5 арк.; 21) опис предметів, вилучених у ОСОБА_7 на 1 арк.; 22) копію паспорта ОСОБА_7 на 1 арк.; 23) копію посадочного талону ОСОБА_7 на 1 арк.; 24) акт проведення огляду від 17 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 на 1 арк.; 25) пояснення ОСОБА_7 від 17 листопада 2019 року на 1 арк.; 26) аркуш із курсом валют на 1 арк.; 27) рахунок (invoice) на суму 2600,00 Євро №97/234620 від 16 листопада 2019 року.
Виконання ухвали покладено на слідчого слідчого Управління СБУ у Львівській області ОСОБА_10 та зобов`язано його вжити заходів щодо забезпечення належних умов зберігання творів мистецтв.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 покликається на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки така винесена необґрунтовано та незаконно, без участі слідчого та прокурора, без встановлення усіх обставин, які мають значення для справи, без дослідження та оцінки доказів третьої сторони та з грубим порушенням норм КПК України.
Наголошує, що хоча слідчий у клопотанні, як вбачається із ухвали суду, вказав на мету, з якою він вважає необхідним накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучено в ході обшуку, а саме для забезпечення збереження речових доказів, однак відповідної правової підстави та норми КПК України, у відповідності до вимог ч.2 ст. 171 КПК України, не навів.
Вважає, що слідчий суддя замість того, щоб повернути клопотання слідчому в порядку ч.3 ст. 172 КПК України, безпідставно розглянув і задоволив таке.
Разом з тим, на думку апелянта, твердження слідчого про те, що вилучене майно є речовими доказами, є голослівним припущенням, яке жодним чином не відповідає дійсності та не підтверджено доказами.
Акцентує, що слідчий зазначає, що вилучені картини та ікони є культурними цінностями, однак не наведено, на підставі чого він, без відповідних знань чи висновку спеціалістів визначив це.
Крім цього, зазначає, що слідчий не обґрунтував, яким саме критеріям, в розумінні ст. 98 КПК України, відповідають вилучені картини, а також документи, які посвідчують законність їх придбання, а також не оцінив розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2019 року, якою накладено арешт на копію картини «Спас в терновому вінку», ікону 20 століття «Різдво Ісуса Христа», а також документи, які підтверджують законність придбання вказаних предметів ОСОБА_6 та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на вищезазначене майно та документи.
Крім цього, адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу аналогічного змісту в інтересах ОСОБА_7 .
Акцентує, що ОСОБА_7 повідомив суду про обставини проходження зони митного контролю та усного декларування наявних у нього ікон. На підтвердження його пояснень, які були надані ним не тільки суду, а і під час його допиту в якості свідка, на адвокатський запит було отримано відеозаписи, які повністю підтверджували показання ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 і такі спростовували твердження слідчого, щодо наявності в діях ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 201 КК України.
Звертає увагу на те, що за його клопотанням вищевказаний відеозапис був переглянутий судом, однак жодним чином не врахований при винесені оскаржуваної ухвали і такий не долучений до матеріалів судової справи.
Зазначає, що стороною захисту наголошувалось про те, що в діях ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 201 КК України, оскільки чинним законодавством визначено, що суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Недекларування відповідних предметів, вчинене з необережності, не містить ознак коментованого складу злочину. Не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за контрабанду особа, яка добросовісно помиляється щодо того, чи є даний предмет культурною цінністю, наприклад, якщо ця культурна цінність тривалий час зберігалась у родині особи або якщо була вільно придбана особою в крамниці іншої країни.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_14 придбавши на законних підставах вилучені у нього картини, звернувся в зоні митного контролю «червоний коридор», де повідомив працівнику митниці про наявність у нього ікон, цим самим здійснивши усне декларування наявного у нього майна, при цьому повідомивши, якщо ці культурні цінності потребують декларування, то він готовий його здійснити та в такому разі, йому необхідно надати можливість письмово задекларувати ікони, однак, цього зроблено не було, оскільки бланки письмових декларацій були відсутні в зоні митного контролю.
Вважає, що також в діях ОСОБА_14 відсутня суб`єктивна сторона злочину, оскільки останній усвідомлював, що придбані ним ікони, у відповідності до Митного кодексу, звільнені від сплати митних платежів.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2019 року, якою накладено арешт на ікону «Пресвятої Богородиці Тихвінська», ікону «Покровської Богородиці», ікону «бичування Ісуса Христа», ікону «Святого Миколая з Міри з Ризою», а також документ, який підтверджує законність придбання вказаних предметів ОСОБА_7 , та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вищезазначене майно та документи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та виступ їх представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора про їх заперечення та залишення ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали судової справи, кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що такі задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим відділом Управління СБ України у Львівській області проводиться досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 201 КК України, відомості про яке 25 жовтня 2019 року, внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000075 на підставі повідомлення начальника Дрогобицького МРВ УСБУ у Львівській області.
Постановою слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_10 від 18 листопада 2019 року, майно та документи, які зазначені і в апеляційних скаргах представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
В клопотанні, яке задоволено слідчим суддею, слідчий покликається на те, що вилучені в ході проведення огляду місця події предмети та документи, необхідні для розкриття кримінального правопорушення, оскільки такі мажуть містити на собі сліди кримінального правопорушення, а також бути предметом вчинення кримінального правопорушення і такі використовувались в якості засобів вчинення злочину.
Так, у розумінні положень ст. 131, ч.1, ч.2 ст. 170 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження і є тимчасовим, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленням за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Також, згідно ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Враховуючи наведені обставини і те, що зазначені в апеляційних скаргах представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 майно та документи є речовими доказами, колегія суддів вважає, що у слідчого судді були правові підстави для накладення арешту на таке.
Крім цього, на думку апеляційного суду, матеріали справи свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитись на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.
Відтак, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг адвоката ОСОБА_8 .
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційні скарги представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2019 року про арешт майна та документів без зміни.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4