Справа № 352/209/21
Провадження № 1-кп/352/169/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000464 від 19.11.2020 відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_2 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів), а також злісно ухилявся як батько від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні, за наступних обставин.

Ковельським міськрайонним судом Волинської області 21.07.2016 винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , аліментів на користь дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 01.07.2016 року.

На виконання вказаного рішення Ковельського міськрайонного суду Тисменицьким РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 159/2147/16-ц, виданим 18.07.2016 про стягнення аліментних платежів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 на утримання їх малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

Після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 , достовірно знаючи про прийняття судового рішення про стягнення з нього аліментних платежів, оскільки судовий розгляд позовних вимог відбувався за його участі, на виклики до Тисменицького РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), не з`являвся, чим також злісно ухилявся від сплати аліментів.

Таким чином, ОСОБА_2 , у період часу з січня 2020 по січень 2021 року, не маючи обмежень до фізичної праці, на обліку в Тисменицькому центрі зайнятості не перебував та у порушення ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення її повноліття, а також ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», виплату аліментів не здійснював.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 , з 01.01.2020 по 01.01.2021, внаслідок умисної бездіяльності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи ухилитись від сплати аліментів, систематично і наполегливо не сплачував кошти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Загальна сума заборгованості по аліментних платежах боржника ОСОБА_2 , за період з 01.01.2020 по 01.01.2021 становить 11 499,00 (одинадцять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень нуль копійок)

Окрім того, ОСОБА_2 , у період часу з 01.01.2020 по 01.01.2021, проживаючи окремо від свого неповнолітнього сина, будучи його батьком, всупереч вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, маючи обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та всупереч вимог Закону України «Про охорону дитинства» - 2001 року, злісно ухилявся від утримання дитини, умисно його життям не цікавився, вихованням не займався, матеріально не забезпечував.

Таким чином ОСОБА_2 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів), а також злісно ухилявся як батько від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Суд зазначає, що прокурор ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена у присутності захисника, щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту надана і письмова заява потерпілої ОСОБА_3 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку доведена поза розумним сумнівом, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1. ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів), а також злісне ухилення батька від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, ОСОБА_2 згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, відповідно до довідок за №8781 від 11.12.2020 року та за №2032 від 09.12.2020 року на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.164 КК України, покарання у виді громадських робіт у межах, установлених санкцією даної норми, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід ОСОБА_2 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: копії матеріалів виконавчого провадження за №5179165, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1