В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 542/985/21
Кримінальне провадження № 1-кп/542/124/21
14 липня 2021 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2021 за № 0000096 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Власівка м. Світловодська Кіровоградської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, працюючого на посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків в Маячківському ЗЗСО І-ІІІ ст. ім. академіків Левицьких, одруженого, раніше не судимого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
31.05.2021 близько 16 год. 00 хв. на території, прилеглій до магазину Теремок, розташованого за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Маячка, вул. Центральна 8, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин виникла словена сварка, в ході якої в ОСОБА_4 виник прямий умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 , та пальцями правої руки стиснутими в кулак наніс один удар у ділянку носу, верхню повіку лівого ока обличчя останнього. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 523 від 11.06.2021 потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носу і синця шкіри верхньої повіки лівого ока, які утворилися від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути пальці рук стиснуті в кулак чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, тобто не характерні для утворення при падінні, від однократної дії травмуючого фактору, з достатньою силою та можливо в строк і за обставин вказаних вище, та які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. В своїх діях щиро розкаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення. Докази його вини, здобуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Показання обвинуваченого не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин вчиненого правопорушення, добровільності та іститнності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що при прийнятті рішення та обранні міри покарання покладається на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд, враховуючи згоду обвинуваченого, думку прокурора, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотиви кримінального правопорушення, їх наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:
- за ч. 2 ст. 125 КК України, як нанесення потерпілому ОСОБА_5 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Згідно зі статтею 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України є проступком.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступне.
Відповідно до статей 50 та 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За змістом положень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога він не перебуває, офіційно працевлаштований, має задовільну характеристику, раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх синів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 65 КК України призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України, а також враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також особу винного та обставину, яка пом`якшує його покарання.

Так, призначаючи ОСОБА_4 покарання суд виходить із положень статей 50, 65 КК України, враховує принцип законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, визнання ним своєї вини, та призначає покарання у межах санкції статті (частини статті), що передбачає покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді штрафу.
Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався і, зважаючи на характер призначеного покарання, його обрання є недоцільним.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 349, 368-371, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_4 - не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1