Справа № 146/1063/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2021 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 24 вересня 2020 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, особою з інвалідністю, учасником АТО, депутатом та потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи не є, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2020 року біля 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні житлового будинку ОСОБА_5 , який розташований за адресою АДРЕСА_2 , побачив на дерев`яній полиці прикріпленій до стіни грошові кошти в сумі 8000 грн., купюрами по 200 грн. кожна, після чого в нього виник умисел на викрадення частини зазначених грошових коштів.

У подальшому ОСОБА_4 реалізуючи свій умисел спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами, діючи умисно з корисливих мотивів, скористувавшись тим що ОСОБА_5 вийшов з будинку на подвір`я домогосподарства, переконавшись в тому що його дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти в розмірі 3800 грн., які на праві власності належать ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця події зник, викраденими коштами розпорядився на власний розсуд, обернувши їх на свою користь.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 3800 грн.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор погодились з недоцільністю дослідження доказів стосовно обставин справи, які ніким не оспорюються, правильно розуміючи зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції не було, суд, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження усіх доказів кримінального провадження, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу і необхідні для вирішення питань щодо речового доказу, судових витрат. Перед цим учасникам судового провадження було роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом та характеризуючи ми матеріалами. З`ясувавши розуміння обвинуваченим змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності його позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченого та характеризуючими даними.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що 02 серпня 2020 року перебував у житловому будинку ОСОБА_5 та побачив на полиці, яка була прикріплена до стіни, грошові кошти та викрав частину грошових коштів у розмірі 3800 грн., якими згодом розпорядився на свій розсуд. У вчиненому щиро розкаявся, зобов`язався в подальшому подібного не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що претензій до обвинуваченого не має.

Дії ОСОБА_4 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановленні.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до кримінального проступку, обставини що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який на диспансерному психіатричному та на наркологічному обліку не перебуває, характеризується позитивно, вину визнав, позицію державного обвинувача щодо міри покарання обвинуваченому, також, суд враховує і досудову доповідь органу пробації, з якої вбачається, що на думку органу пробації виправлення особи ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. окремих осіб), суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому йому необхідно призначити покарання у виді громадських робіт, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої сторони.

Питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України судом не вирішувалися, оскільки прокурором не були надані відповідні матеріали.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 160 (сто шістдесяти) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1