КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/134/21
Провадження № 1-кп/534/91/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 рокум.Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000410 від 31.12.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стара Сарата Молдова, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 21.11.1995 року за ч.2 ст.206 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; звільнений від відбуття покарання на підставі Закону України «Про амністію»;

- вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 04.12.1998 року за ч.3 ст.81 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; звільнений умовно-достроково із невідбутою частиною 3 міс 23 дні;

- вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.04.2001 року за ч.3 ст.81 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.461 КК України, виконання вироку відстрочено на 2 роки, присуджено штраф 2500 грн.;

- вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука, Полтавської області від 16.05.2002 року за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців; звільнений за фактичним відбуттям покарання;

- вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 06.03.2007 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік; звільнений за фактичним відбуттям покарання;

- вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.10.2010 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.06.2011 року за ч.2 ст.185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 8 місяців; звільнений за фактичним відбуттям покарання;

- вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.01.2017 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

- вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 13.07.2017 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання 13.07.2020.

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

31.12.2020 близько 08 год. 10 хв., ОСОБА_4 перебував у коридорі загального користування на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та мети, шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попрохав у ОСОБА_5 належний йому мобільний телефон марки «Ulefone» моделі «ArmorХ6» на що останній довіряючи ОСОБА_4 передав йому зазначений вище мобільний телефон, будучи впевненим, що ОСОБА_4 його поверне.

ОСОБА_4 використавши довірливі відносини з ОСОБА_5 повідомивши останньому неправдиві відомості щодо своїх намірів про повернення телефону та тим самим ввівши його в оману, заволодів вище вказаним мобільним телефоном та покинув місце вчинення злочину, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 2170,53 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці заволодів мобільним телефоном потерпілого. Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом шахрайства та зазначив, що слідуючий день псля скоєння правопорушення викупив з ломбарду телефон і видав працівникам поліції для повернення потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, згідно якої зазначив, що цивільний позов заявляти не бажає, просив розглядати справу у його відсутність.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення проти власності. Його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.
Так, в ході судового провадження, обвинувачений щиро покаявся у вчиненому, відверто визнав свою провину та висловив щирий жаль з приводу вчиненого, осудив свою поведінку, вжив заходів для добровільного усунення заподіяної потерпілому шкоди,з огляду на що, суд вважає можливим врахувати як пом`якшуючу обставину щире каяття ОСОБА_4 .
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне усунення заподіяної потерпілому шкоди.
Згідно із приєднаною до справи розпискою від 22.01.2021, потерпілий ОСОБА_5 отримав від слідчого свій телефон «Ulefone» моделі «ArmorХ6», претензій не має.
Інших обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом на встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, його вік і відсутність у нього негативних характеристик, а також положення ст.50, ч.2 ст.65 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Так, санкцією ч.2 ст.190 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Разом із тим, у відповідності до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
За наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу (стаття 69-1 КК України).
Враховуючи наявність визнаних судом обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого, який висловлює щирий жаль з приводу вчинення злочину та вчинив заходв для добровільного усунення заподіяної шкоди, суд вважає за можливе при призначенні покарання ОСОБА_4 перейти до іншого більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 190 КК України за це кримінальне правопорушення.
Тільки таке реальне покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов до обвинуваченого пред`явлено не було.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 було проведено судову експертизу, вартість якої, за довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні №0000410 становить 653,80 грн.

В ході досудового розслідування та під час судового розгляду запобіжний захід обвинуваченому не обирався. З метою забезпечення кримінального провадження та приймаючи до уваги те, що обвинувачений не має постійного місця роботи, джерел для існування, та повинен відбувати покарання у виді арешту, суд вважає, що ОСОБА_4 може переховуватись, намагатись уникнути покарання та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, а тому інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою не можуть бути дієвими. Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.373,374 КПК України, суд,

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 04 (чотирьох) місяців арешту.

До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 16.02.2021.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 653,80 гривень.
Речові докази у справі:
-мобільний телефон «Ulefone» моделі «ArmorХ6», які передані потерпілому на відповідальне зберігання, залишити ОСОБА_5 , як йому належні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1