233 № 233/3015/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000801 від 17 вересня 2020 року, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, №0000614 від 18 червня 2020 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000801 від 17 вересня 2020 року, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, №0000614 від 18 червня 2020 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_6 .
Прокурором в судовому засіданні заявлено письмове клопотання про продовження дії обраного стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, оскільки ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2020 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2021 року (у справі « 233/4471/20) строком до 15 березня 2021 року. Не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України та ОСОБА_6 може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та особу обвинуваченого, прокурор підтримав клопотання, просив продовжити застосований стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо клопотання прокурора. Просив застосувати щодо обвинуваченого домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав захисника.
Обговоривши з учасниками судового провадження заявлене прокурором письмове клопотання, суд дійшов до наступного висновку.
ОСОБА_6 вручено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у передбачений законодавством термін.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, за вчинення яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України перебуває на стадії судового розгляду, судом не виконані необхідні процесуальні дії. Судове провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не завершено.

Під час судового розгляду судом встановлено, що надані прокурором докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурором доведено, що підставами вважати, що в кримінальному проваджені існують ризики, передбачені у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, тому наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування, оскільки він не має стійких соціальних зв`язків, не працює, неодружений, постійного місця проживання не має.

Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що останній, будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення у тому числі умисних, корисливих, тяжких злочинів, після засудження за попередньою судимістю 16.10.2019 та направлення до суду відносно нього обвинувального акту за ч.2 ст. 309 КК України по якому рішення не прийнято, на шлях виправлення не став та через короткий проміжок часу знов обвинувачується у вчиненні умисного, корисливого, нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що свідчить про те, що він схильний до продовження злочинної діяльності та може вчинити інші кримінальні правопорушення.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це робиться з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуються, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що: ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, особу обвинуваченого, тощо. Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду. Суд оцінює наявність вказаного ризику у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання (без визначеного місця проживання, місце реєстрації знаходиться у безпосередній близькості до тимчасово неконтрольованої окупованої території України, що унеможливить розшук обвинуваченого), родом занять та майновим станом, сімейними зв`язками ОСОБА_6 , тощо).

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, суворість покарання за кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , його можливість переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, на думку суду, є підставою для продовження обраного ОСОБА_6 саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку.
Вищезазначені ризики виправдовують обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано та не зазначено про існування таких доказів. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_6 , суд на теперішній час не встановив.

Оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, враховуючи наявність підстав, передбачених пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, та що більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , з метою запобігання ОСОБА_6 переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_6 , не даючи оцінки доказам, враховуючи, що прокурором в судовому засіданні доведені всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання прокурора про продовження дії обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 182 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тож, згідно з п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України слід призначити заставу у розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 21 020 грн., поклавши на ОСОБА_6 певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.
Інших клопотань сторонами кримінального провадження не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 182-183, 314-317, 334, 372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_7 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Власівка, Краснодонського району, Луганської області задовольнити.
Продовжити дію обраного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Власівка, Краснодонського району, Луганської області, обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, строком на 60 днів по 09 травня 2021 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_6 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)».
Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 10 (десяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 21 020 (двадцять одна тисяча двадцять) гривень.
У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язок прибувати на виклики до суду із встановленою періодичністю; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками та іншими особами, причетними до даного кримінального правопорушення; не вчиняти інших правопорушень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_7 .
Копію ухвали надіслати/вручити учасникам судового провадження негайно після її оголошення.
На ухвалу суду учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1