Справа № 308/3637/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
представника скаржника (власника) - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах скаржника (власника майна) ОСОБА_5 , на постанову старшого слідчого в ОВС 2-ого відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання від 14.05.2021 про повернення вилученого майна в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2021 року за № 0000014,
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах скаржника ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання від 14.05.2021 про повернення вилученого майна в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2021 року за № 0000014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201-1 КК України.
В обґрунтування доводів скарги, ОСОБА_3 посилається на те, що в межах досудового розслідування кримінального провадження слідчим на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів було вилучено належне ОСОБА_5 на підставі інвойсу №2702/2 від 27.02.2021 року майно пиломатеріал хвойний обрізний з ялини та ялиці. З метою повернення даного майна, представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 звернувся з 13.05.2021 року з клопотанням у якому просив у слідчого повернути дане майно. Постановою слідчого ОСОБА_4 від 14.05.2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовлено.
Вважаючи, що дане майно є тимчасово вилученим, посилаючись на те, що у процесі досудового розслідування арешт на вилучене майно не накладався, представник скаржника просив скасувати постанову старшого слідчого ОСОБА_4 від 14.05.2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні повернути власнику ОСОБА_5 пиломатеріали хвойні обрізні з ялини, ялиці, геометричними розмірами 30-150х50-150х4000-6000мм» загальним обсягом 34,2276 м. куб.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу з підстав вказаних ним раніше, та просив її задовольнити.
Слідчий заперечив щодо задоволення скарги посилаючись на те, що майно було вилучене на підставі ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до речей та документів. У ході досудового розслідування було призначено експертизу пиломатеріалів. Вилучені пиломатеріали визнані слідчим речовими доказами, необхідність у їх утриманні не відпала. Додав, що згідно з положеннями кримінального процесуального законодавства речовий доказ повинен зберігатися у сторони кримінального провадження.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому розслідуванні може бути оскарженобездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;.
Разом з цим, до переліку рішень слідчого, які можуть бути оскаржені не входить рішення слідчого щодо відмови у задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна.
За таких обставин слідчий суддя констатує, що вимоги скаржника щодо скасування постанови слідчого від 14.05.2021 року не підлягають розгляду у порядку передбаченому розділом 1 Глави 26 КПК України.
Розглядаючи скаргу по суті вимог, що стосуються бездіяльності слідчого з приводу неповернення тимчасово вилученого майна слідчий суддя встановив наступне.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 від 29.03.2021 року у рамках досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201-1 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 2-ого відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_4 щодо надання слідчим Управління СБ України в Закарпатській області тимчасового доступу до вантажу пиломатеріалів хвойних обрізних з ялини, ялиці, геометричними розмірами: 30-150х50-150х4000-6000 мм, загальним обсягом 34,2276 м. куб., загальною вартістю 89992,54 гривень, які вилучені згідно з протоколом про порушення митних правил за №0325/30500/21 від 02.03.2021 року, які містяться у володінні Закарпатської митниці Держмитслужби та зберігаються на складі за адресою: м. Чоп, вул. Латорицька, 12, з можливістю їх вилучення.
Зі змісту протоколу тимчасового доступу до речей від 05.04.2021 року складеного в м. Чоп встановлено, що слідчий на підставі даної ухвали здійснив тимчасовий доступ до вказаних матеріалів та вилучив їх.
Постановою слідчого ОСОБА_4 від 24.03.2021 року зазначений вантаж був визнаний речовим доказом.
Постановою слідчого від 16.04.2021 року в данному кримінальному провадженні призначено експертизу пиломатеріалів, вилучених у ході тимчасового доступу до речей та документів.
З клопотання адвоката ОСОБА_3 від 13.05.2021 року, вбачається, що останній просив у слідчого повернути ОСОБА_5 вилучений пиломатеріал посилаючись на те, що він є тимчасово вилученим майном.
З постанови старшого слідчого слідчого в ОВС 2-ого відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання від 14.05.2021 встановлено, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 органом досудового розслідування відмовлено з огляду на те, що дане майно не має статусу «тимчасово вилученого», є речовим доказом, а тому може не може бути повернуте власнику на даному етапі досудового розслідування.
Заслухавши представника скаржника, позицію слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Згідно з ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Водночас, як вбачається з обставин встановлених судом, вилучення належного ОСОБА_5 пиломатеріалу в останнього було здійснено Закарпатською митницею Держмитслужби у порядку провадження у справі про порушення митних правил на підставі ст. 511 Митного кодексу України, про що свідчить наявна копія відповідного протоколу про порушення митних правил за №0325/30500/21 від 02.03.2021 року, а не у порядку, визначеному главою 16 Кримінального процесуального кодексу, які регулюють підстави та порядок тимчасового вилучення майна.
Разом з цим, вищевказане майно було вилучене у Закарпатської митниці Держмитслужби органом досудового розслідування у порядку кримінального судочинства на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду про надання тимчасового доступу з можливістю вилучення вказаного пиломатеріалу відповідно до норм, які регулюють порядок отримання тимчасового доступу до речей та документів.
При цьому, тимчасовий доступ до речей та документів та тимчасове вилучення майна є самостійними заходами забезпечення кримінального провадження, які мають окремі підстави та порядок застосування, особливості правого регулювання, та підстави припинення.
Порядок отримання тимчасового доступу до речей та документів визначений главою 15 КПК України.
Відповідно до ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Порядок тимчасового вилучення майна визначений главою 16 КПК України.
При цьому, зі змісту норм ст. 167-169 КПК України, тимчасово вилученим може вважатися тільки майно вилучене під час затримання особи в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2, а також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
За змістом ч. 2 вказаної статті тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Порядок тимчасового вилучення майна визначено ст. 168 КПК України, відповідно до положень якої тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу; кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно; факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом; тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Разом з тим, згідно з вимогами ст. 169 КПК тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст.173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Частиною першою ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (які регулюють порядок отримання тимчасового доступу), 170-174 цього Кодексу.
А згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
Таким чином, підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні КПК України залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування.
За таких обставин, оскільки майно ОСОБА_5 було вилучене у порядку такого заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до речей та документів, на підставі ухвали слідчого судді в якій надана оцінка необхідності обмеження права власності особи, тому воно не вважається тимчасово вилученим, а отже до нього не можуть бути застосовані положення ст. 169 КПК України щодо порядку його повернення.
Слід також зауважити, що майно було вилучене органом досудового розслідування саме у Закарпатської митниці Держмитслужби, а не у ОСОБА_5 .
Як вбачається з ухвали слідчого судді від 29.03.2021, слідчому було прямо надано дозвіл на вилучення пиломатеріали хвойні обрізні з ялини, ялиці, геометричними розмірами 30-150х50-150х4000-6000мм» загальним обсягом 34,2276 м. куб., а тому вказані предмети не можуть вважатись тимчасово вилученим майном, що в свою чергу виключає поширення на нього режиму тимчасово вилученого майна, як і щодо необхідності додаткового накладення на нього арешту, так і щодо його повернення.
Отже, в судовому засіданні було встановлено, що пиломатеріали хвойні обрізні з ялини, ялиці, геометричними розмірами 30-150х50-150х4000-6000мм» загальним обсягом 34,2276 м. куб органом досудового розслідування було вилучено та утримується на правових підставах, та не мають статус тимчасово вилученого майна, оскільки вилучені на підставі судового рішення і мають зберігатись в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 100 КПК України, як речові докази, а тому порядок їх повернення визначається відповідними положеннями кримінального процесуального кодексу щодо повернення речових доказів.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 40 КПК України, визначено гарантії незалежності і недоторканності слідчих, згідно з якими вплив на них у будь - який спосіб забороняється, що означає заборону будь - яких дій стосовно слідчих незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню слідчому в виконанні їх професійних обов`язків чи схилити їх до винесення незаконного рішення. Заборона впливу на слідчих у будь який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади.
На думку слідчого судді, посилання скаржника у даному випадку на норми процесуального закону зокрема, ст. 171, ч. 3 ст. 169, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, як на правову підставу бездіяльності слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в обґрунтування доводів скарги, не заслуговують на увагу суду, оскільки майно було вилучено слідчим на підставі приписів ст.ст. 159, 160, 163-165 КПК, які регулюють тимчасовий доступ до речей і документів, а не у порядку ст. 167 КПК щодо підстав тимчасового вилучення майна.
Враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки речі, які просив повернути представник скаржника, були вилучені на підставі ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до документів, а відтак вони не є тимчасово вилученим майном у розумінні КПК України, у зв`язку із чим у задоволені скарги необхідно відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 16, 22, 26, 40, 100, 159, 163-165, 167, 169, 171, 173, 207, 208, 236, 303, 304, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Дата та час оголошення повного тексту ухвали 14 червня 2021року 10 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1