справа № 489/7604/18
провадження №1-кп/489/170/21
УХВАЛА

29 червня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

встановив:
ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 15.05.2018 близько 13 год. 55 хв., знаходячись на зупинці громадського транспорту «Площа Перемоги», яка розташована навпроти будинку № 55 по вул. Космонавтів в м. Миколаєві, у ході конфлікту наніс ОСОБА_7 3-4 удари кулаком в обличчя, внаслідок чого останній втратив свідомість та впав на тротуар, вдарившись при цьому потиличною частиною голови та отримавши тілесні ушкодження середнього ступеню важкості у вигляді рани у праві потиличній області, забою головного мозку лівої лобної долі з крововиливом під м`які мозкові оболонки.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 128 КК України, як вчинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.
У клопотанні вказує, що строк притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, який становив три роки з дати вчинення злочину, сплив 15.05.2021, що відповідно до положень ч. 1 ст. 49 КК України, у редакції чинній на момент вчинення злочину, є підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності.
Прокурор та обвинувачений проти закриття кримінального провадження не заперечували.
Потерпілий та представник потерпілого проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 заперечували посилаючись на те, що в діях обвинуваченого наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.
Розглянувши клопотання захисника, вислухавши думку обвинуваченого, прокурора, потерпілого, представника потерпілого, суд вважає, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Згідно ст. 12 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення), злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У відповідності до вимог ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
На підставі вимог ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.
Санкцією ст. 128 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення), передбачалося, що необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 інкримінується вчинення 15.05.2018 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, яке, відповідно до положень ст. 12 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення) відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який передбачено більш м`яке покарання, ніж позбавлення волі на строк не більше двох років.
За таких обставин строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, встановлений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, закінчився.
Одночасно матеріали справи не містять відомостей про те, що строк давності, встановлений ст. 49 КК України будь-яким чином призупинявся або переривався.
Таким чином, суд, встановивши наявність усіх підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, та отримавши згоду обвинуваченого ОСОБА_4 на звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності, роз`яснивши ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження щодо нього.
Щодо заперечення представника потерпілого слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що в даному випадку за ст. 128 КК України.
Цивільні позови потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди та прокурора в інтересах держави в особі Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги про відшкодування витрат на лікування потерпілого, суд вважає необхідним залишити без розгляду, оскільки відповідно до вимог ст.129 КПК України, вирішення цивільного позову можливе тільки при ухваленні судом вироку, постановлені ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Крім того суд вважає за необхідне скасувати арешт, який накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.11.2020 у звязку з закриттям кримінального провадження судом, що передбачено ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 174, 285, 372 КПК України, суд
постановив:
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України.

Кримінальне провадження закрити.
Скасувати арешт на транспортний засіб РУТА А0483, 2006 року випуску, vin: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.11.2020.
Цивільні позови ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної і моральної шкоди, прокурора в інтересах держави в особі Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги про відшкодування витрат на лікування потерпілого залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1