Справа № 153/1672/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2021 р. смт.Томашпіль

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Ямпільського відділу Могилів - Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_7 , інспектора сектору превенції ювенальної превенції ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000294 від 31 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Кісниця, Ямпільського району Вінницької області, громадянина України, учня 7 го класу ОНЗ «ЗЗСО І-ІІІ ступенів с.Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області», проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2020 року до Томашпільського районного суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Ямпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 12 жовтня 2019 року за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , близько 22.00 години, діючи відкрито, підійшли до ОСОБА_11 , який йшов по АДРЕСА_1 та в цей час знаходився неподалік домоволодіння під АДРЕСА_2 . Підійшовши до ОСОБА_11 . ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_4 попросили у нього зробити дзвінок із його мобільного телефону на що він погодився. В той час коли ОСОБА_11 здійснював дзвінок із власного мобільного телефону, то ОСОБА_10 , шляхом ривка, вирвав із його рук мобільний телефон марки «MEIZU», модель «М681Н», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та в подальшому із місця вчинення злочину спільно із ОСОБА_4 зник, привласнивши викрадене та розпорядившись ним на свій власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта № 572 від 29.10.2019 року ринкова вартість мобільного телефону марки «MEIZU», модель «М681Н», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 становить 2750 гривень.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 застереження, оскільки останній вчинив злочин у неповнолітньому віці, у вчиненому щиро розкаявся, зобов`язався в подальшому подібного не вчиняти.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 за участі законного представника пояснив, що разом з ОСОБА_10 побачили дядька, який розмовляв по телефону. Попросили в нього подзвонити. Після чого ОСОБА_10 вирвав з рук в чоловіка телефон та вони побігли додому. Побачивши, що телефон заблокований вони з ОСОБА_10 звернулися до ОСОБА_12 , щоб той його полагодив. У скоєному щиро розкаявся, зобов`язався в подальшому подібного не вчиняти.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 , в судовому засіданні сина охарактеризувала з позитивної сторони. В подальшому зобов`язалася забезпечувати його належну поведінку.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, жодних претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_4 не має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що працює майстром по мобільних телефонах. Пам`ятає, як ОСОБА_4 та ОСОБА_10 принесли йому телефон Мейзу, щоб відремонтувати. ОСОБА_12 повідомив, що на це потрібно 1-2 дні. В цей проміжок часу до нього підійшов потерпілий ОСОБА_11 та сказав, що в нього викрали телефон Мейзу і запитав чи не приносили вказаний телефон в майстерню. ОСОБА_12 вказав, що дійсно такий телефон приносили, однак телефон потерпілому не віддав, а пізніше його було вилучено працівниками поліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила що є педагогічним працівником та разом із ОСОБА_14 була присутня під час допиту ОСОБА_4 .. Останній розповідав, що разом з ОСОБА_10 викрали у ОСОБА_11 телефон Мейзу, після чого звернулися до ОСОБА_12 , щоб той його розблокував.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомила що є педагогічним працівником та разом із ОСОБА_13 була присутня під час допиту ОСОБА_4 .. Останній розповідав, що разом зі своїм товаришем ОСОБА_10 вирвали з рук у ОСОБА_11 мобільний телефон. Після чого, коли побачили, що телефон заблоковано, звернулися до ОСОБА_12 , щоб той його розблокував.

Інспектор з ювенальної превенції сектору превенції ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 у судовому засіданні вважає за можливе клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру.

Представник служби у справах дітей Томашпільської селищної ради ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що службою по справах дітей збиралася інформація стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 , складався звіт, у судовому засіданні вважає за можливе клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Згідно ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд приходить до висновку, що вина неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Згідно звіту про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що останній проживає у сім`ї. Навчається у 7-му класі, має належний загальний розвиток, навчальні досягнення низького рівня. Навчається не в повну міру своїх сил. Дані про розумову відсталість неповнолітнього відсутні. Дана сім`я не перебуває під соціальним інспектуванням РЦ ЦСССДМ. Неповнолітній шкодує про свої дії та запевняє, що розкаюється.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 свою вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, посередньо характеризується за місцем навчання, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, сільська рада компрометуючими матеріалами щодо неповнолітнього не володіє, потерпілий жодних претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_4 не має, неповнолітній вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 13 років, що відповідає нормам про звільнення від кримінальної відповідальності про застосування примусових заходів виховного характеру зазначені в статті 97 КК України.

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, характеристику неповнолітнього, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з моменту вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння і вважає за можливе клопотання задовольнити.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, оскільки судові витрати на залучення експерта стягуються лише у разі ухвалення обвинувального вироку, суд вважає за можливе судові витрати віднести за рахунок держави.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 100, 124, 342-376, 498-501 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження, по кримінальному провадженню № 0000294 від 31 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_4 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 31 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1