ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/427/21 Справа № 701/402/21 Категорія: ст.ст.183, 199 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0000147 від 15.02.2021 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 14 травня 2021 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Іваньки Маньківського району Черкаської області, непрацюючого, неодруженого, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

продовжено строк запобіжного заходу - тримання під вартою на строк 60 днів, а саме, з моменту закінчення дії попередньої ухвали по 14.07.2021, включно ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Маньківського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000147 від 15.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

У судовому засіданні 14 травня 2021 року ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області продовжено строк запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_7 на строк 60 днів, а саме, з моменту закінчення дії попередньої ухвали по 14.07.2021, включно.

Ухвала суду обґрунтована тим, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, дане кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого провадження, строк тримання під вартою закінчується 15.05.2021, ризики які були встановлені при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують на даний час існувати, тому суд вважав за доцільне продовжити строк тримання ОСОБА_7 , під вартою на шістдесят днів, що фактично виключає можливість задоволення клопотання ОСОБА_7 , та його захисника стосовно зміни запобіжного заходу.

Судом враховано ступінь тяжкості злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , в зв`язку з чим прийшов до висновку, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу продовжують існувати. Також судом враховано вимоги статей 177, 178 КПК України, Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 14 травня 2021 року, якою йому продовжено строк тримання під вартою.

В апеляційній скарзі посилається на те, що обрання відносно нього найбільш тяжкого запобіжного заходу не відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого, порушує вимоги ст.ст.176-178, 183 КПК України.

Вважає, що обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України необґрунтоване. Ризики, передбачені п.п.1-3 ч.1 ст.177 КПК України прокурором не доведені, тоді як при застосуванні відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом не враховано ст.176 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно положень ч.3 ст.407 КПК України постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, дане кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого провадження, строк тримання під вартою закінчується 15.05.2021, ризики які були встановлені при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують на даний час існувати, тому суд вважав за доцільне продовжити строк тримання ОСОБА_7 , під вартою на шістдесят днів, що фактично виключає можливість задоволення клопотання ОСОБА_7 , та його захисника стосовно зміни запобіжного заходу.

При цьому судом враховано ступінь тяжкості злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , в зв`язку з чим прийшов до висновку, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу продовжують існувати. Одночасно судом враховано вимоги статей 177, 178 КПК України, Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, який відноситься до особливо тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років із конфіскацією майна. При цьому, ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, з метою уникнення кримінального покарання, може незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб пов`язаних з досудовим слідством у справі, загрожуючи їхньому життю та здоров`ю, а також з метою уникнення кримінальної відповідальності може ухилятися від явки до суду, так як після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення він залишив місце вчинення злочину та був затриманий працівниками поліції.

Таким чином, про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу свідчить тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим у вчиненні злочину в якому він обвинувачується та те, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, та не нададуть можливості уникнути вказаних ризиків.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Колегія суддів з врахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вважає неприйнятними доводи апелянта про те, що обрання відносно нього найбільш тяжкого запобіжного заходу не відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого, порушує вимоги ст.ст.176-178, 183 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 також посилається на те, що обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України необґрунтоване.

В свою чергу колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта неспроможними, оскільки вагомість доказів, наданих стороною обвинувачення, підлягає оцінці в ході розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення.

Не підлягають до задоволення доводи ОСОБА_7 про те, що ризики, передбачені п.п.1-3 ч.1 ст.177 КПК України прокурором не доведені, тоді як при застосуванні відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом не враховано ст.176 КПК України, так як застосовуючи відносно ОСОБА_7 даний запобіжний захід, місцевий суд дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, належним чином вмотивував своє рішення з даного приводу, яким також враховано конкретні обставини справи, характер і обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння, як воно сформульовано у обвинуваченні.

Враховуючи вищевикладене, апелянтом ОСОБА_7 не надано належних та допустимих доказів, які б безумовно свідчили про неможливість його тримання під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 14 травня 2021 року, якою щодо ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу - тримання під вартою на строк 60 днів, а саме, з моменту закінчення дії попередньої ухвали по 14.07.2021, включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді