465/4591/21
1-кс/465/1298/21
У Х В А Л А
про самовідвід

22.06.2021 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на протиправну бездіяльність уповноважених осіб ВП № 3 ЛРУ ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на протиправну бездіяльність уповноважених осіб ВП № 3 ЛРУ ГУНП у Львівській області. Скаргу мотивує тим, що 08.06.2021 року вона звернулась до уповноваженого правоохоронного органу із заявою про злочин помічника судді Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_3 , однак уповноважена особа правоохоронних органів вімовилась від виконання вимог КПК України щодо реєстрації в ЄРДР повідомлення про кримінальне правопорушення та негайної перевірки фактів, викладених у заяві про злочин від 08.06.2021 року, скерованої ОСОБА_2 у ВП №3 ЛРУП ГУНП у Львівській області, відтак просить визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб ВП №3 ЛРУП ГУНП у Львівській області, а також просить зобов`язати вищевказаних осіб внести в ЄРДР протягом 24 годин відомості про вчинення кримінального правопорушення, які повідомлені 08.06.2021 року.

Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 14.06.2021 року, справу № 465/4591/21, провадження 1-кс/465/1298/21 передано слідчому судді ОСОБА_1 .

Оскільки, ОСОБА_3 є моїм помічником, зазначена обставина може викликати сумнів у моїй безсторонності та об`єктивності і сформувати в інших осіб, зокрема в учасників справи, уявлення (думку) про мою упередженість під час розгляду даної справи.

У Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (п. 1 ст. 6).

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (п. 56 рішення ЄСПЛ від 06 березня 2018 року у справі «Михайлова проти України») ЄСПЛ нагадує, що «безсторонність», як правило, означає відсутність упередженості або необ`єктивності, а її існування або відсутність можуть встановлюватися різними шляхами. Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, при якому мають ураховуватись особисті переконання та поведінка конкретного судді (тобто, чи мав суддя будь-які особисті упередження або чи був він об`єктивним у цій справі); та об`єктивним критерієм, тобто шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд (та, серед інших аспектів, його склад) достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (наприклад, рішення у справі «Моріс проти Франції» (Morice V. France), заява № 29369/10, пункт 73, ЄСПЛ 2015, з подальшими посиланнями). У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає в якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обгрунтованим (там само, пункт 76). Об`єктивний критерій в основному стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви мають певну важливість, або, іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється».

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошує, що такі правила виражають заінтересованість національного законодавця з приводу усунення всіх обгрунтованих сумнівів щодо неупередженості відповідного судді чи суду, та є спробою забезпечити неупередженість шляхом усунення причин таких проблем. Окрім забезпечення відсутності фактичної упередженості, вони спрямовані на усунення будь-якого прояву небезсторонності, і таким чином сприяють підвищенню довіри, яку суди мають вселяти громадськості у демократичному суспільстві. Таким чином, ЄСПЛ вказав, що будь-який суддя, стосовно якого є законні підстави для побоювань у відсутності неупередженості, повинен взяти самовідвід.

Відповідно до п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Вищезазначене кореспондується із пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Бжономічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, відповідно до яких суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Враховуючи вищезазначене, для недопущення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суду в ході розгляду справи та вирішення спору, заявляю самовідвід у справі № 465/4591/21, провадження 1-кс/465/1298/21 за скаргою ОСОБА_2 на протиправну бездіяльність уповноважених осіб ВП № 3 ЛРУ ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 76, 80 - 82, 372 КПК України, -

постановив:

задовольнити заявлений слідчим суддею ОСОБА_1 самовідвід у розгляді скарги ОСОБА_2 на протиправну бездіяльність уповноважених осіб ВП № 3 ЛРУ ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Матеріали судової справи № 465/4591/21, провадження 1-кс/465/1298/21 за скаргою ОСОБА_2 на протиправну бездіяльність уповноважених осіб ВП № 3 ЛРУ ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань передати до загальної канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1