У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року

м. Харків

справа № 638/5135/21

провадження № 1 в/638/354/21

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції подання державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився с. Глодоси, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, до засудження не працював, одруженого, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженого, останній раз засуджений 14 травня 2019 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за статтею 185 частиною другою КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі статті 70 частини четвертої КК України за сукупністю злочинів частково приєднано покарання за вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21 грудня 2018 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі,

установив:

07 квітня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання згідно статті 81 КК України стосовно ОСОБА_4 , засудженого 14 травня 2019 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області.

Подання обгрунтовано тим, що ОСОБА_4 відбув необхідну частину покарання для застосування пільги, передбаченої статтею 81 КК України, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні засуджений підтримав подання та просив його задовольнити, зазначив, що сплатив судові витрати та своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вказуючи на його передчасність. Зазначив, що ОСОБА_4 має 10 судимостей, вже звільнявся умовно-достроково, проте під час умовно - дострокового звільнення знову вчинив злочин, за час відбування покарання ОСОБА_4 мав стягнення, характеризується посередньо, тобто своєю поведінкою не довів свого виправлення.

Заслухавши прокурора, засудженого, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд доходить такого висновку.

За змістом частини другої, пункту 2 частини третьої статті 81 КК України умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до даної норми умовно дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (пункт 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року).

Про необхідність перевірки під час розгляду питання щодо можливості умовно дострокового звільнення засудженого обставин його поведінки, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання свідчить і пункт 6.8. Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08 червня 2012 № 847/5, відповідно до якої на засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), підрозділ готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому десятому частини першої статті 132 Кримінально виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтею 134 цього Кодексу та особова справа.

Отже, висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку. (Відповідні висновки наведені в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, наведеному в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2017 року).

На переконання суду аналогічний підхід має застосовуватися тим більше при вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення засудженого.

При цьому згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року відповідні висновки можуть бути зроблені після ретельного з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених виправно трудової установи, а також його намірів щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Отже, при вирішенні питання про можливість умовно дострокового звільнення засудженого дослідженню підлягає процес (обставини) відбування засудженим всього періоду відбування ним покарання, а не окремо взятого відрізку часу. Висновок про наявність підстав для умовно дострокового звільнення може бути зроблений за умови системних та усталених позитивних змін, що відображаються, зокрема в поведінці засудженого та його ставленні до праці, та які свідчать про доведення засудженим його виправлення.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 засуджений 14 травня 2019 року вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області за статтею 185 частиною другою КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі статті 70 частини четвертої КК України за сукупністю злочинів частково приєднано покарання за вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21 грудня 2018 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 01 жовтня 2018 року.

Кінець строку відбування покарання 01 січня 2022 року.

На момент розгляду клопотання станом на 08 червня 2021 року засуджений відбув 02 роки 08 місяців 07 днів, невідбута частина строку покарання становить 05 місяців 23 дні.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03 жовтня 2018 року.

Під час тримання в державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» вимоги режиму тримання не порушував, дисциплінарних стягнень не мав, адміністрацією не заохочувався.

З 20 лютого 2019 року відбував покарання в державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор», де вимоги режиму тримання не порушував, дисциплінарних стягнень не мав, адміністрацією установи не заохочувався.

З 25 липня 2019 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

За час відбування покарання допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності дисциплінарною комісією. Після проведення виховної роботи та залучення засудженого до суспільно корисної праці він змінив своє ставлення до відбування покарання на краще. На теперішній час стягнення зняте у встановленому законом порядку. Двічі заохочувався адміністрацією установи.

Виводився на оплачувані роботи у вересні 2020 року та у лютому 2021 року, працював на посаді «підсобний робітник». У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

Згідно графіку приймає участь у неоплатних роботах з благоустрою території відділення, до яких ставиться добре.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Станом на час звернення до суду із поданням засуджений характеризується посередньо. Відповідно до характеристики від 01 квітня 2021 року ОСОБА_4 дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Залучається до робіт з благоустрою колонії і прилеглої до неї території. Приймає активну учать у суспільно корисній праці. Проявляє ініціативу у виконанні робіт з благоустрою відділення та прилеглої території, зразково виконує цю роботу, надає допомогу у оформлені наочної інформації. До праці ставиться сумлінно, чесно виконує свої трудові обов`язки та ніколи не відмовлявся від праці. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується у роботі та побуті, здійснює за ними належний догляд. Виконує роботи із самообслуговування. Не допускає порушень вимог правил пожежної безпеки і правил безпеки праці. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, має позитивну соціальну спрямованість, подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Згідно вироку Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2019 року має позов на користь держави про стягнення процесуальних витрат за проведення судово товарознавчої експертизи від 20 квітня 2018 року № 1533 1535/18 27 в сумі 572,00 грн., станом на 18 березня 2021 року виконавчі листи на адресу виправної колонії не надходили.

Згідно вироку Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21 грудня 2018 року має позов на користь держави відповідно до вимог статті 124 частини другої КПК України про стягнення процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням по справі судово балістичних експертиз у сумі 1716,00 грн., станом на 18 березня 2021 року виконавчі листи на адресу виправної колонії не надходили.

Згідно вироку Машівського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2014 року має позови: на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за спричинену матеріальну шкоду в розмірі 4490,00 грн та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн; на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи у розмірі 195,60 грн, станом на 18 березня 2021 року виконавчі листи на адресу виправної колонії не надходили.

Згідно вироку Ленінського районного суду міста Кіровограда від 22 квітня 2014 року має позови: солідарний на користь ОСОБА_6 за заподіяну шкоду в сумі 4695,00 грн, з яких 4195,00 грн матеріальна шкода, а 500,00 грн моральна шкода; солідарний в дохід держави судові витрати у сумі 391,20 грн, станом на 18 березня 2021 року виконавчі листи на адресу виправної колонії не надходили.

Згідно вироку Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2014 року позову немає.

Відповідно до довідки начальника відділення соціально психологічної служби державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_7 , ОСОБА_4 має стягнення у виді попередження 19 березня 2020 року за порушення форми одягу на підставі рішення дисциплінарної комісії, стягнення було знято.

Дослідженням особової справи засудженого ОСОБА_4 встановлено наступне.

У характеристиці на засудженого ОСОБА_4 від 10 червня 2020 року зазначається, що у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу не подає. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, але виконує їхні вимоги під контролем. Норм санітарії та особистої гігієни намагається дотримуватись, спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, не завжди підтримує охайний зовнішній вигляд.

Також, суд звертає увагу, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий:

02 липня 1993 року Полтавським районним судом Полтавської області за статтею 140 частиною другої КК України до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, відповідно до вимог статті 46 1 КК України. Постановою від 05 грудня 1994 року Полтавського районного суду Полтавської області направлений до ВТК, відповідно до вимог статті 46 1 КК України. Постановою від 27 січня 1995 року Полтавського обласного суду скасовано постанову від 05 грудня 1994 року Полтавського районного суду Полтавської області, а матеріали справи направлені на розслідування.

14 вересня 1998 року Київським районним судом міста Полтави за статтею 140 частиною третьої, статтею 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини особистого майна, з відбуттям покарання у виправно трудовій колонії посиленого режиму.

09 жовтня 1998 року Полтавським районним судом Полтавської області за статтями 140 частиною третьої, 42 частиною третьої КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виправно трудовій колонії посиленого режиму. Звільнений 25 січня 2001 року умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 28 днів за постановою від 25 січня 2001 року Полтавського районного суду Полтавської області, відповідно до вимог статті 81 КК України.

25 грудня 2001 року Полтавським районним судом Полтавської області за статтею 140 частиною другою, 19 частиною п`ятою, 142 частиною третьою, 141 частиною другої, 42, 43 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 29 березня 2008 року за відбуттям строку покарання.

10 березня 2009 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за статтею 185 частиною третьою, 122 частиною першої, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 01 квітня 2011 року згідно статті 82 КК України невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі замінено більш м`яким покаранням на строк 2 роки 1 місяць 23 дні обмеження волі. Звільнений 19 вересня 2012 року умовно достроково на невідбутий строк 8 місяців 5 днів за ухвалою від 11 вересня 2012 року Устинівського районного суду Кіровоградської області, відповідно до вимог статті 81 КК України.

20 березня 2014 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за статтею 296 частиною першої КК України до 6 місяців арешту.

22 квітня 2014 року Ленінським районним судом міста Кіровограда за статтею 186 частиною другої КК України до 4 років позбавлення волі. Строк відбування покарання раховано з 22 квітня 2014 року. Зараховано в строк відбування покарання час тримання під вартою з 03 лютого 2013 року по 22 квітня 2014 року. Ухвалою від 01 липня 2014 року Ленінського районного суду міста Кіровограда згідно зі статтями 71, 72 КК України засудженому ОСОБА_4 до призначеного покарання за частиною другої статті 186 КК України за вироком Ленінського районного суду міста Кіровограда від 22 квітня 2014 року частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2014 року, і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 днів. Ухвалою від 30 жовтня 2014 року Ленінського районного суду міста Кіровограда внесено виправлення в резолютивну частину вироку Ленінського районного суду міста Кіровограда від 22 квітня 2014 року, де в другому абзаці виправлений строк зарахований ОСОБА_4 в строк відбування покарання, вказано «Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 22 квітня 2014 року, зарахувавши в строк відбування покарання строк з 03 лютого 2014 року по 22 квітня 2014 року».

30 жовтня 2014 року Машівським районним судом Полтавської області за статтею 125 частиною другої, 186 частиною другої, 70 частиною першої, 70 частиною четвертою КК України до 6 років позбавлення волі. Ухвалою від 08 лютого 2016 року Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області зараховано в строк відбування покарання, призначеного за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2014 року строк попереднього ув`язнення, в періоди з 03 лютого 2014 року по 22 травня 2015 року та з 29 травня 2015 року по 02 грудня 2014 року, відповідно до Закону України № 838 VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до КК України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Звільнений 13 травня 2017 року умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 11 місяців 7 днів за ухвалою від 04 травня 2017 року Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області, відповідно до вимог статті 81 КК У країни.

21 грудня 2018 року Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області за статтею 263 частиною першою, 185 частиною другої, 70 частиною першої, 71 частиною першої КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

14 травня 2019 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за статтею 185 частиною другої КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі статті 70 частини четвертої КК України за сукупністю злочинів частково приєднано покарання за вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21 грудня 2018 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Враховуючи, що на даний час у провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001615 від 19 червня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, зважаючи на те, що ОСОБА_4 має 10 судимостей, 04 травня 2017 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 був звільнений умовно - достроково на строк 1 рік 11 місяців 7 днів і вже 21 грудня 2018 року був знову засуджений за статтею 263 частиною першою, 185 частиною другої, 70 частиною першої, 71 частиною першої КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, тобто останній злочин він вчинив під час умовно дострокового звільнення, суд вважає, що відсутні факти, які б свідчили, що поведінка ОСОБА_4 набула таких позитивних, послідовних та сталих змін, які свідчать про його виправлення, на даний час засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, у зв`язку з чим підстави для задоволення подання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні подання державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 14 травня 2019 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за статтею 185 частиною другою, статтею 70 частиною четвертої КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1