Справа № 464/5905/20
пр.№ 1-і/464/4/21
У Х В А Л А

06 квітня 2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,

захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника: та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/5905/20, внесене 09 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000444, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України,

у с т а н о в и в :

У провадженні суду (головуючий суддя ОСОБА_9 ) на стадії судового розгляду знаходиться вказане кримінальне провадження.
Згідно із положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п.20-5 Розділу XI Перехідних положень КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження, зокрема у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, покликаючись на наявність обґрунтованої підозри у кримінальних правопорушеннях та відповідних ризиків.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу заявлене клопотання передано на розгляді судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому.та просив такі задоволити в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 просять у задоволенні клопотання відмовити та застосувати до обвинувачених більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього (нічного) арешту покликаючись на погіршення стану здоров`я у обвинувачених та недоведеність прокурором ризиків.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного.

Згідно з ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2020 року до обвинувачених застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого, в тому числі, ухвалою суду від 12 лютого 2021 року продовжено, з урахуванням інтересів суспільства у відношенні до суспільної небезпеки та неможливості застосування обвинуваченим більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, що не зможе запобігти доведеним прокурором ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме:
відносно ОСОБА_4 за ч.4 ст.187 КК України -
переховуватися від суду загрожує покарання на строк від 8 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відсутність міцних соціальних зв`язків - відсутнє постійне місце праці та зайнятості, неодружений, на утриманні осіб немає, є особою молодого віку, має закордонний паспорт, який не вилучено, що свідчить про реальну можливість змінити місце свого перебування. Наявність батьків за відсутності доказів утримання та догляду за останніми не спростовує даний висновок;

незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні інкримінований злочин поєднаний з насильством та допит таких під час судового розгляду ще не здійснено (в порядку ч.4 ст.95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них), а тому обвинувачений зможе шляхом переконання та залякування схилити до зміни показань;

продовжити вчиняти кримінальні правопорушення інкримінується вчинення особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення за відсутності працевлаштування та жодного офіційного джерела доходу;

відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України -
переховуватися від суду загрожує покарання на строк від 8 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відсутність міцних соціальних зв`язків - відсутнє постійне місце праці та зайнятості, неодружений, на утриманні осіб немає, є особою молодого віку, має закордонний паспорт, який не вилучено, що свідчить про реальну можливість змінити місце свого перебування. Наявність у власності нерухомого майна, а також матері та бабці осіб з інвалідністю, за відсутності доказів утримання та догляду за останніми не спростовує даний висновок;

незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні інкримінований злочин поєднаний з насильством та допит таких під час судового розгляду ще не здійснено (в порядку ч.4 ст.95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них), а тому обвинувачений зможе шляхом переконання та залякування схилити до зміни показань;

продовжити вчиняти кримінальні правопорушення інкримінується вчинення особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення за відсутності працевлаштування та жодного офіційного джерела доходу;

Ризик «перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином» по кожному з обвинувачених жодним чином прокурором не доведений, що в цілому не впливає на вирішення запобіжного заходу.

Відтак, при вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченим обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих їм злочинів, зокрема за ч.4 ст.187 КК України, який відноситься до особливо тяжкого із можливим призначенням покарання позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, а також з огляду на особу обвинувачених, які раніше не судимі, не працевлаштовані (що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу та постійної зайнятості), їх сімейний і матеріальний стан, стан здоров`я, а також характер інкримінованих злочинів, та прийшов до переконання, що усі вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку можуть свідчити про те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконними засобами (способом) впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та встановлення істини у справі. У зв`язку із наведеним суд дійшов висновку про необхідність застосування до обвинувачених виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам. Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинувачених та тяжкості пред`явленого їм обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.
Стороною захисту не наведено жодних доводів з подання відповідних доказів щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Отже, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою сприятиме забезпеченню виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, забезпечить дієвість та сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України, такий ступінь втручання у права і свободи особи є виправданим. Більш м`який запобіжний захід, як просить захист, не забезпечить їх належної поведінки з урахуванням індивідуальних характеристик особи обвинувачених та тяжкості кримінального правопорушення. Доказів неможливості за станом здоров`я перебувати в місцях ув`язнення, де медичне обслуговування здійснюється відповідно до законодавства про охорону здоров`я, що визначено ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», суду не надано.
Ураховуючи інтереси суспільства у відношенні до суспільної небезпеки, суд дійшов висновку про те, що в сукупності є всі підстави вважати, що застосування обвинуваченим більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним прокурором ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На день вирішення даних клопотань судове провадження не завершене, строк тримання обвинувачених під вартою закінчується, а тому суд вважає за доцільне такий продовжити без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.331, 369-372 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці до 05 червня 2021 року включно.

Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці до 05 червня 2021 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1