1 із 7 Провадження №1-КП/303/1703/20
Справа №303/431/21
Номер рядка статистичного звіту-113
вирок
Іменем України

18 березня 2021 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0000057 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженого, фізичної особи-підприємця, раніше не судимого, громадянина України,
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень за частиною 2 статті 358, частиною 4 статті 358 частиною 2 статі 15 частини 1 статті 201-1 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
02 березня 2021 року до суду звернувся прокурор з обвинувальним актом, затвердженим в порядку статті 291 КПК України, щодо якого ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 358, частиною 4 статті 358, частиною 2 статі 15 частини 1 статті 201-1 КК України.
Із матеріалів кримінального провадження, судом встановлено що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи приватним підприємцем (код НОМЕР_1 ) з 2005 року, здійснюючи підприємницьку діяльність у сфері експорту лісоматеріалів у зв`язку з чим, будучи обізнаним про порядок переміщення лісоматеріалів через митний кордон України, діючи з корисливих мотивів, достеменно знаючи про встановлені Законом України «Про особливості державного регулювання діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів» обмеження щодо експорту деревини та пиломатеріалів, вчинив закінчений замах на незаконне переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю заборонених до вивезення лісоматеріалів за наступних обставин.
Відповідно до вимог Закону України «Про особливості державного регулювання діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів», підставою для вивезення лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, є сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, порядок видачі якого регламентується Постановою Кабінету Міністрів України №1260 від 21 грудня 2005 року, якою визначено, що підставою видачі сертифікату є товарно-транспортна накладна про придбання експортером лісо- та пиломатеріалів, оригінал якої експортер подає територіальному органу Держлісагенства разом із відповідною заявою.
ОСОБА_3 , маючи в своєму розпорядженні свіжо спиляні лісоматеріали породи «дуб» об`ємом 21,239 м.куб., вартістю 312 841,13 грн., однак не маючи

2 із 7
відповідних документів походження вказаної деревини (ТТН-ліс), що необхідні для офіційного оформлення експорту вказаних лісоматеріалів, діючи з метою забезпечення їх вивезення за межі митної території України та доставки до Словацької Республіки на адресу підприємства «Kronospan s.r.o», з метою надання наявній деревині законного вигляду, діючи всупереч вимогам чинного законодавства, вирішив використати наявні в нього ТТН-ліс КРА №097244 від 21 квітня 2020 року, КРА №672802 від 06 травня 2020 року, КРА №632923 від 02 квітня 2020 року, КРА №035330 від 07 квітня 2020 року, видані ДП «Голованівське лісове господарство», які не відносяться до вищевказаних лісоматеріалів породи «дуб» об`ємом 21,239 м.куб.
Усвідомлюючи протиправність своїх дій та можливість бути притягненим до кримінальної відповідальності, ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого постійного проживання в місті Мукачеві, діючи з метою отримання сертифікату про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, який є визначеною законодавством підставою для переміщення вказаної категорії товарів через митний кордон України та без якого неможливо одержати дозвіл органів Держмитслужби на пропуск товарів через митний кордон, перебуваючи у невстановленому слідством місці, вніс 22 вересня 2020 року до передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №1260 від 21 грудня 2005 року заяви про видачу сертифікату про походження партії лісоматеріалів об`ємом 21,239 м.куб. завідомо неправдиві відомості, шляхом заповнення бланкових формах заяви «серія та номер ТТН» відомості відповідним текстом «КРА №097244 від 21 квітня 2020 року, КРА №672802 від 06 травня 2020 року , КРА №632923 від 02 квітня 2020 року, КРА №035330 від 07 квітня 2020 року», вказавши таким чином накладні, які не є документами походження наявної партії лісоматеріалів, здійснивши таким чином підроблення офіційного документу.
Таким чином, вказаними умисними діями ОСОБА_3 вчинив складання завідомо підроблених офіційних документів складених у визначеній законом формі та містять передбачені законом реквізити, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права, з метою подальшого їх використання, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною 2 cтатті 358 КК України.
Надалі, маючи у своєму розпорядженні підроблений документ - заяву про видачу сертифікату про походження партії лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів об`ємом 21,239 м.куб. від 22 вересня 2020 року, з метою доведення злочинного наміру до кінця, ОСОБА_3 того ж дня подав вказану заяву посадовим особам Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства (місто Ужгород, вулиця Собранецька, 156), здійснивши таким чином використання завідомо підробленого документу.
Так, відповідно до пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України №1260 від 21.12.2005, експортери несуть відповідальність за достовірність інформації у 6 поданих ними документах, при цьому ОСОБА_3 не поставив до відома відповідного працівника Закарпатського обласного Управління лісового та мисливського господарства про невідповідність чи неправдивість поданих ним відомостей, вказані неправдиві відомості були прийняті в роботу та на їх підставі було видано сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій ЗК № 778127 від 22 вересня 2020 року, яким ОСОБА_3 легалізував наявну в нього свіжо спиляну деревину.
Отримавши сертифікат про походження лісоматеріалів для здійснення експортних операцій ЗК № 778127 від 22 вересня 2020 року, будучи достеменно обізнаним про неправдивість внесених у ньому відомостей, ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого постійного проживання в м.Мукачево, надав його митному декларанту - ТОВ «Універс-Центр» з метою відповідного митного оформлення експортної операції, при цьому, з метою доведення злочинного наміру до кінця, утаїв протиправний характер виготовлення вказаного документу. Цього ж дня, митний декларант, на підставі вказаних документів оформив митну декларацію №UA305160/2020/52999, яку цього ж дня подав митному органу в місті Мукачеві по вулиці Берегівська-об`їзна, 12 для здійснення митних процедур.
Таким чином, вказаними умисними діями ОСОБА_3 здійснив використання завідомо підроблених документів, тобто вчинив кримінальний

3 із7
проступок, передбачений частина 4 статті 358 КК України.
Після завершення легалізації наявної деревини та отримання підроблених документів, що надають право експорту лісоматеріалів, ОСОБА_3 продовжив здійснення злочинної діяльності спрямованої на незаконне переміщення через митний кордон України в Словацьку Республіку лісоматеріалів, нехтуючи нормами Закону України «Про особливості державного регулювання діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів» та порядку здійснення експортних операцій з лісоматеріалами.
Так, 27 вересня 2020 року ОСОБА_3 прибувши в офіс у місті Мукачеві по вулиці Берегівська об`їздна,12, подав митному декларанту ТОВ «Універс-Центр» пакет документів необхідних для здійснення митних процедур, а саме Рахунок- фактуру №446 від 21 вересня 2020 року , специфікацію до рахунку №446 від 21 вересня 2020 року, міжнародну товарно-транспортну накладну №240920/1 від 24 вересня 2020 року, фіто сертифікат №60/07-6047/АЕ-187048 від 23 вересня 2020 року, а також надав підроблений сертифікат ЗК № 778127 від 22 вересня 2020 року
На підставі наданих документів на партію експортованих лісоматеріалів (код УКТЗЕД «лісоматеріали розпилені вздовж») об`ємом 21,239 м.куб., вартістю 312 841,13 грн., декларант ТОВ «Універс-Центр» оформив та подав митному органу митну декларацію №UA305160/2020/52999.
Після завершення відповідних митних процедур, попередньо організований перевізник - ПП ОСОБА_6 , якому ОСОБА_3 не повідомив про протиправний характер здійснення експортної операції, не будучи обізнаним із протиправним способом оформлення переміщуваного ним вантажу, з використанням автомобіля марки «Вольво» номерний знак НОМЕР_2 причіп з номерним знаком НОМЕР_3 із належним ФОП ОСОБА_3 вантажем під митним контролем, вирушив у напрямку Словацької Республіки, слідуючи на митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби, куди прибув вранці 27 вересня 2020 року
Водночас по прибуттю вантажного автомобіля марки «Вольво» номерний знак НОМЕР_2 причіп з номерним знаком НОМЕР_3 , в якому слідував належний ОСОБА_3 вантаж лісоматеріалів на митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби проведеним оглядом місця події встановлено, що задекларований та замитнений вантаж не відповідає поданим для митного оформлення товаросупровідним документам, оскільки вологість переміщуваного вантажу характерна для свіжо спиляних лісоматеріалів.
Проведеною науковою експертизою пиломатеріалів від 12 листопада 2020 року встановлено, що вилучені в ході огляду місця події лісоматеріали не могли бути виготовлені із сировини (лісоматеріалів) вказаних у сертифікаті про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій ЗК № 778127 від 22 вересня 2020 року.
Отже, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, зокрема вжив заходів виготовлення документів необхідних для приховання експортованих товарів від митного контролю шляхом подачі документів одержаних у протиправний спосіб, та здійснив його, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, вказаними умисними діями ОСОБА_3 здійснив закінчений замах на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю лісоматеріалів, заборонених до вивозу за межі митної території України, тобто вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 15 частини 1 статті 201-1 КК України.

18 березня 2021 року сторонами була укладена угода про визнання винуватості відповідно до якої обвинувачений повністю визнав себе винним і сторони дійшли згоди щодо призначення покарання йому за частиною 2 статті 358, частиною 4 статті 358 частиною 2 статі 15 частини 1

4 із 7
статті 201-1 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі, із застосуванням статей 68,70,75,76 КК України.
Дана угода про визнання винуватості подана у підготовчому судовому засіданні, прокурор просив її затвердити.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину, у вчиненні кримінальних правопорушен, визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення правопорушення.
У судовому засіданні сторони кримінального провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Суд вважає необхідним затвердити умови угоди і ухвалити вирок на підставі такої угоди відповідно до положення статті 475 КПК України з наступних підстав.
У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За частиною 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Вказані вище вимоги узгоджуються з положенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд зазначає, що саме укладення сторонами угоди про визнання винуватості сприяє ефективному судовому розгляду, упродовж розумного строку спрямованого на прискорення кримінального провадження (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Ютраєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, свідчить про наявність події кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 і що в його діях, є склад кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2,4 статті 358, частиною2 статті 15- частини 1 статті 201-1 КК України.
Кваліфікація дій ОСОБА_3 стороною обвинувачення, визначена правильно.
Згідно положень статті 12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, відноситься до категорії проступків та нетяжких злочинів. Потерпілих немає. Угода, сторонами укладена в період досудового слідства, про що заявлено в підготовчому судовому засіданні.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не знаходить.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття та визнання вини в повному обсязі, вперше притягається до кримінальної відповідальності, сприяв

5 із 7
розкриттю кримінального правопорушення.
Частинами 1 та 2 статті 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Умови угоди щодо міри кримінального покарання відповідають положенням санкції за частинами 2,4 статті 358, частиною2 статті 15- частини 1 статті 201-1 КК України, а застосування до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі допускається, і таке покарання, відповідає обставинам справи і даним про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Крім того, угода про визнання винуватості укладена добровільно і відсутні підстави, передбачені частиною 7 статті 474 КПК України, які б суд міг використати для відмови в затвердженні такої угоди.
Зазначене узгоджується із положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27 лютого 1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Виходячи з обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне ухвалити в даному провадженні вирок згідно положень угоди про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди, міру покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог статті 70 КК України. На підставі статті 75 КК України їх звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинять нового кримінального правопорушення і виконає покладені на них обов`язки, із застосуванням статті 76 КК України
Таким чином, угода про визнання винуватості відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін її форма та зміст відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку статті 100 КПК України.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайоного суду від 30 вересня 2020 року на тимчасово вилучене майно підлягає скасуванню в порядку статті 174 КПК України.

6 із 7
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку статті 124 КПК України.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.314,315,373-376 та ст.ст.468,471,474 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 березня 2021 року між прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000057.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити йому покарання за частиною 2 статті 358 КК України 03 (три) роки обмеження волі; за частиною 4 статті 358 КК України 02 (два) роки обмеження волі; частиною 2 статі 15 частини 1 статті 201-1 КК України (з урахуванням положень частини 3 статті 68 КК України) 3(три) роки позбавлення волі.
Відповідно до частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1(один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на орган пробації за місцем його проживання.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 8509 (вісім тисяч п`ятсот дев`ять) гривень 08 копійок.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайоного суду від 30 вересня 2020 року на тимчасово вилучене майно: вантажний автомобіль марки «Volvo», номерний знак НОМЕР_2 , разом з техпаспортом НОМЕР_4 , причіп марки «Kogel», номерний знак НОМЕР_3 , з техпаспортом НОМЕР_5 , які згідно техпаспорта належать ОСОБА_6 скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайоного суду від 30 вересня 2020 року на тимчасово вилучене майно: 17 піддонів лісоматеріалів породи дуб об`ємом 21,239 м.куб скасувати та повернути вилучене власнику ОСОБА_3 .
Речові докази : накладну №1709 від 17 вересня 2020 року; ТТН-ліс №КРА035330 від 07 квітня 2020 року; ТТН-ліс №КРА 632923 від 02 квітня 2020 року; ТТН-ліс №КРА 097244 від 21 квітня 2020 року; ТТН-ліс №КРА 672802 від 06 травня 2020 року; митну декларацію №UA305160/2020/52999; CMR 240320/1; рахунок фактуру №446 від 21 вересня 2020 р.; Специфікацію до ранку-фактури №446 від 21 вересня 2020р.; Сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експертних операцій серії ЗК №778127; фітосертифікат №60/07-6047/АЕ-187048 зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Речові докази : автомобіль марки «Volvo», номерний знак НОМЕР_2 , причіп марки «Kogel», номерний знак НОМЕР_3 повернути власнику ОСОБА_6 , в якого він знаходиться на зберіганні.

7 із 7
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1