Справа № 953/6665/21
н/п 1-кс/953/4024/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора про арешт майна, яке 08.04.2021 та 09.04.2021 року було вилучено під час затримання в порядку ст.208 КПК України у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , огляду місця події, а також проведення обшуків автомобілі та квартир на підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання прокурора приходить до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.
Частиною другою статті 171 КПК України встановлено, що у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Проте, в порушення вимог п. 1 ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні прокурора про арешт майна підстава та мета арешту вказані не конкретно, в загальних рисах.
В клопотанні про арешт майна, зазначається, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт вилучено під час затримання осіб, огляду місця події та проведення обшуків. Проте, виходячи зі змісту клопотання, прокурор не зазначає критеріїв, визначених ст. 98 КПК України, яким би відповідало все вилучене майно, про яке зазначається в клопотанні, та не вказуються документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, чи третіми особами таким майном.
Зазначене позбавляє слідчого суддю можливості надати об`єктивні судження доцільності арешту зазначеного в клопотанні майна для досягнення дієвості кримінального провадження у відповідності до ч.1 ст.131 КПК України, доведеності того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, можливості виконання завдання для виконання якого прокурор звертається із клопотанням.
Частиною першою статті 172 КПК України вставнолено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю власника майна, а відомості про власників вказані неповні, без зазначення всіх даних для можливість повідомлення власників у найскоріші терміни.
Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків у строк 72 години.
Вказані підстави позбавляють слідчого суддю в повній мірі дослідити докази, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання та прийняти рішення по справі.
Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити прокурору право звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, відповідно до вимог ст. 171 КПК України у встановленому порядку.
Керуючись ст. 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1