Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/2690/20
Провадження № 1-в/572/29/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни у режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

ВСТАНОВИВ :

До Сарненського районного суду Рівненської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.В обґрунтування заяви посилається на строк перебування в МПВ.

Прокурор в судовому засіданні подання не підтримав, просив відмовити з огляду на кількість дисциплінарних стягнень за порушення режиму утримання засудженим.

Захисник просив клопотання задовільнити.

Засуджений в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши надані до судового засідання матеріали особової справи приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" заміна невідбутої частини основного покарання більш м`яким можлива лише після фактичного відбуття засудженим не менше 1/3 строку покарання за необережний тяжкий злочин та повного і всебічного вивчення даних про його особу.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від N 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" суду, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ст. 82 КК України, суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому не відбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.

Згідно ч. 2ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається з матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_4 протягом відбування покарання з 2017 року має 28 дисциплінарних стягнень, заохочення відсутні. Рішеннями адміністративної комісії Катеринівської ВК46 від 25.09.2020р., ОСОБА_4 визнаний таким, що не став на шлях виправлення та не довів його.

На підставі повного та всебічного вивчення усіх даних про особу засудженого, суд не вбачає наявності достатніх доказів, які б свідчили, що засуджений став на шлях виправлення, а тому приходить до переконання, що застосування до засудженого положень ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин та виконання мети кримінального покарання, визначеної в ч.2 ст. 50 КК України, тобто як її каральної, так виправної і запобіжної складової.

Враховуючи наведене, що безсумнівно не вказує на доведеність того, що засуджений чітко став на шлях виправлення чи довів його протягом всього періоду відбування покарання, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для заміни невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, ст.. 82 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 р., суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя