Справа № 297/146/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/270/21 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 17. 05. 2021.
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою до 29. 07. 2021, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Асбест, Свердловської області, Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Із матеріалів вбачається, що кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000845 від 09. 12. 2020 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, знаходиться в провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області.
Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд взяв до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у скоєнні кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків з метою ухилитися від кримінальної відповідальності. Тому суд дійшов висновку, що існує ризик його переховування від суду, а також до висновку, що менш суворі запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам. В ухвалі також вказується на те, що передбачені ст. 177 КПК України і визнані доведеними ризики, які існували при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу не зменшилися, не відпали. З метою запобігання спробам скоєння обвинуваченим перерахованих вище дій, а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд продовжив строк дії щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів. Окрім того, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину вчиненого із застосуванням насильства суд, вважав, за не обхід не визначати обвинуваченому ОСОБА_8 розмір застави.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Вказує також на необґрунтованість повідомленої підозри через невірну кваліфікацію злочину, та кваліфікації більш тяжкого злочину обвинуваченому ніж фактично ним вчинено. Зазначає, що при постановленні ухвали судом не взято до
-2-
уваги характеристику з місця проживання обвинуваченого, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, медичні застереження, можливість тримання особи під вартою в умовах ізоляції від суспільства, сімейний стан, наявність малолітніх дітей та інші суттєві обставини. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_5 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор, обвинувачений та адвокат належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від вищевказаних процесуальних осіб не надходило, а також те, що прокурор, обвинувачений ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_5 не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має з таких підстав.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Згідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти, передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
-3-

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів та покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 , у разі доведення його вини (позбавлення волі на строк від 5 до 8 років), те, що судове провадження не закінчено й на даний час ще не допитані всі свідки, а також дані про особу обвинуваченого (характеристика з місця проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності ).
Тому, колегія суддів вважає, що виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується, конкретних обставин, за яких скоєно діяння та даних про його особу, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Апеляційний суд вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_6 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 у силу характеру інкримінованого йому діяння та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов належного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
Як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд, з огляду на вищенаведене, не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, медичні застереження щодо можливості тримання особи під вартою в умовах ізоляції від суспільства, сімейний стан, наявність малолітніх дітей та інші суттєві обставини. При цьому колегія суддів зазначає, що у підтвердження цих доводів адвокат не надав будь-які докази (документи), які підтверджують, які саме дані про особу обвинуваченого не взяті до уваги, не подав документи щодо сімейного стану обвинуваченого та про наявність на його утриманні малолітніх дітей.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах контрольного провадження відсутні й стороною захисту не надано докази про наявність у ОСОБА_6 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків,
-4-

однак, обставини, за яких вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, а також вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив йому розмір застави.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої підозри через невірну кваліфікацію злочину, та кваліфікації діяння за статтею про більш тяжкий злочин, ніж фактично вчинено, колегія суддів зазначає, що обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині підлягає з`ясуванню в ході судового розгляду кримінального провадження, що на цій стадії процесу, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини чи кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в матеріалах судового провадження є докази, які вказують на вчинення ОСОБА_6 кримінально-карних діянь.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 17. 05. 2021 якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29. 07. 2021,- без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :