ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/6010/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1441/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.ч.2,3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15.12.2020 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15.12.2020 року задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 12 лютого 2021 року, з визначенням застави у розмірі 105 100 гривень.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що враховуючу тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, відсутність стабільного джерела прибутку, не проживання за місцем реєстрації, відсутність дружини та на утриманні неповнолітніх дітей, беручи до уваги, що по справі не допитані потерпілі та свідки, а також те, що обвинувачений переховувався від органів досудового розслідування та оголошувався у розшук, а також те, що ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15.12.2020 року, та обрати відносно нього іншу міру запобіжного заходу, а саме цілодобовий домашній арешт.
В обґрунтування вимог апелянт посилається на те, що районним судом допущено односторонність та не об`єктивність судового розгляду з порушенням норм КПК України, прокурором не доведено наявність ризиків, не враховано його стан здоров`я, наявність на утриманні матері пенсійного віку, місця проживання та визнання вини.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у разі обрання його ОСОБА_6 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, а саме запобігти спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на потерпілого, свідка;

вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ці ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину проти власності, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років. Крім того ОСОБА_6 раніше п`ять разів судимий за скоєння аналогічних злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, але належних висновків не зробив та знов вчинив злочин. Вказане беззаперечно свідчить, що з врахуванням покарання, яке загрожує ОСОБА_6 він може переховуватись від слідства та суду; впливати на свідків, оскільки провадження ще не розглянуто судом; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того колегія суддів враховує, що обвинувачений ніде не працює; не має постійних джерел доходів, перебував у розшуку, як особа яка переховувалась від органів досудового розслідування.

Даних щодо захворювань, які перешкоджають або унеможливлюють перебування ОСОБА_6 під вартою суду не надано.

Окрім цього колегія суддів критично ставиться до апеляційних доводів обвинуваченого щодо визнання вини, наявності на утримання матері пенсійного віку та місця проживання, оскільки вказані обставини не можуть слугувати підставами для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який.

Таким чином обставини, що відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме: тяжкість покарання, що загрожує особі; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, яка носить формальний характер; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутація обвинуваченого ; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, безумовно свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15.12.2020 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді