Дата документу 02.04.2021 Справа № 335/509/21
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/189/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/509/21Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2021 року,
в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2021 року залишено без задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 04 квітня 2021 року включно.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки: не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово; не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками (визначеними слідчим), потерпілими у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю; після лікування у КП «Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні» прибути за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , за погодження з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтовує тим, що 11 грудня 2020 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з метою незаконного збагачення, за допомогою промислових кусачок пошкодили замок хвіртки в результаті чого незаконно проникли на подвір`я будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Проникнувши на подвір`я домоволодіння, продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_9 , разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зняли решітку вікна будинку та видавили хвіртку вікна, тим самим здійснили можливість незаконного проникнення до будинку.
Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_12 , через вказане вікно, незаконно проникли до вищевказаного будинку, а ОСОБА_11 в цей час залишився на подвір`ї будинку з метою спостереження за ситуацією, та попередження членів групи про появлення сторонніх осіб.
Проникнувши до вищезазначеного будинку ОСОБА_12 разом із ОСОБА_9 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, виявив в будинку ОСОБА_13 та направив на неї предмет зовні схожий на пістолет та виказав вимогу передати їм грошові кошти, та пригрозив вбивством у разі не виконання його вимог, та для залякування потерпілої та покорення її волі, ОСОБА_12 , наніс три удари кулаком в обличчя потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_14 , усвідомлюючи реальність погрози зі збоку ОСОБА_12 та невстановленою в ході досудового розслідування особи, побоюючись за своє життя, на вимогу нападників передала грошові кошти в сумі 25 000 гривень.
Отримавши вищезазначені грошові кошти, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , залишили місце вчинення нападу, та своїми діями спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальні збитки на суму 25 000 гривень.
Крім того, 31.07.2020 року в період часу з 02 годин 40 хвилин по 03 годину 30 хвилин невстановлені особи, проникли до приміщення житлового будинку АДРЕСА_3 , де з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинили розбій, в результаті якого заволоділи грошовими коштами у сумі 200 000 гривень, 4 000 доларів США та золотими виробами, що належать ОСОБА_15 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду у великому розмірі.
Слідчий у клопотанні вказував, що підозрюваний ОСОБА_9 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і наступного покарання, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити або сховати речі, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження.
Крім того, у клопотанні зазначено, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_9 під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
На думку сторони обвинувачення матеріали клопотання дають суду достатньо підстав для обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні підстави вважати, що саме цей запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, на даний час зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ст.177 КПК України та його належну поведінку. Сторона обвинувачення також просила суд врахувати, що міра запобіжного заходу має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя.

Залишаючи клопотання слідчого без задоволення та обираючи підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, проте прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна. В обґрунтування доводів зазначає, що слідчий суддя не прийняв до уваги той факт, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України, та беззаперечно підтверджується тим, що ОСОБА_9 вручено повідомлення про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, та розуміючи той факт, що при доведеності його винуватості, покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення передбачає виключно позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Крім того, у іншому кримінальному провадженні, ще 24.05.2018 року, слідчим суддею Чернігівського районного суду Запорізької області відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, яка 29.05.2018 року була внесена у розмірі визначеним в ухвалі слідчого судді. Таким чином ОСОБА_9 інкримінується вчинення іншого особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та раніше обраний запобіжний захід у вигляді застави аж ніяк не став на заваді останньому у вчиненні в подальшому особливо тяжкого злочину.
Також слідчим суддею не прийнято уваги доводи прокурора про те, що на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу стороною захисту не надано жодного документу, який би підтверджував знаходження підозрюваного на лікуванні, оскільки довідка від 01.02.2021 за №236 підтверджує лише перебування ОСОБА_9 у Дніпропетровській клінічній психіатричній лікарні лише у період з 29.01.2021 року по 01.02.2021 року. У вказаній довідці медичного закладу не вказано про неможливість проходження такого лікування в умовах слідчого ізолятора.
На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_8 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора та слідчого на підтримання апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника із запереченнями проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положеннями ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримані, а вирішуючи це питання стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , слідчий суддя належно дослідив обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, та ніким з учасників не оспорюються, а тому не перевіряються апеляційним судом.

Перевіряючи доведеність заявлених в клопотанні слідчого ризиків, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, офіційно не працює, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, під час розгляду клопотання, слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_9 раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та дійшов висновку, що сукупність зазначених обставин істотно зменшують ризик переховування від органів досудового розслідування і суду, та з метою запобігання вказаного ризику можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На переконання колегії суддів, такий висновок відповідає меті забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, хоча і погоджується з ймовірною можливістю існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливістю переховування від органів досудового розслідування та/або суду, але при цьому погоджується і з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленому ризику.
За наведених обставин, доводи прокурора в апеляції на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами доданими до клопотання.

Сама по собі тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та тяжкість можливого покарання, як на це посилається прокурор в апеляції, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до ОСОБА_9 при вказаних обставинах більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційного суду не наведено достатньо переконливих фактів або обставин щодо недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для запобігання визначеним судом ризикам.

Крім того, під час апеляційного розгляду стороною захисту були надані відомості про здійснення контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_9 , який перебуває під домашнім арештом, відповідно до яких під час чисельних перевірок слідчими органами виконання підозрюваним покладених на нього слідчим суддею обов`язків порушень виявлено не було. Це також додатково підтвердив допитаний в судовому засіданні слідчий ОСОБА_7 , який повідомив, що підозрюваний ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків не порушував, у розшуку не перебував.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_9 також не спростовує висновків слідчого судді про неможливість застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Таким чином, відмова в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і застосування до нього більш м`якого альтернативного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких достатньо переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Апеляційний суд приймає до уваги, про що неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх висновках, що сама лише по собі тяжкість інкримінованих підозрюваному злочинів не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що домашній арешт є занадто м`яким для підозрюваного, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту також обмежує свободу особи та змушує підозрюваного відчувати на собі певний тягар заборон.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на існування ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків є безпідставним, оскільки ані слідчим в клопотанні, ані прокурором у судовому засіданні не було доведено, що підозрюваний здійснював, або намагався здійснити спроби впливу на потерпілого та свідків.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, у тому числі і те, що останній з 29.01.2021 року по 12.02.2021 року знаходився на лікуванні в КУ «Дніпровська багатопрофільна клінічна лікарні з надання психіатричної допомоги» ДОР з діагнозом: змішаний тривожно-депресивний розлад, обставини та характер інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність на даній стадії обґрунтованої підозри та існуючого ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчим суддею законно та обґрунтовано прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Доказів протилежного суду апеляційної інстанції прокурором не надано. Отже вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2021 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 04 квітня 2021 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4