КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали з кримінального провадження №0000603 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 03 червня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 03 червня 2021 року під час підготовчого судового засідання застосовано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 01 серпня 2021 року включно.

Таке рішення суд, взявши до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, та врахувавши міцність соціальних зв`язків обвинуваченого та його особу, який зареєстрований та проживає у м. Біла Церква, неодружений, не працює, не навчається, раніше неодноразово судимий, та те, що наразі щодо ОСОБА_5 направлено на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області два обвинувальних акти, за якими він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162 КК України, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на свідків, котрі є безпосередніми очевидцями вчиненого злочину та є добре йому знайомими і йому відоме місце їх проживання, і тому може шляхом умовляння, підкупом чи погрозами ______________________________________________________________

Справа №11-кп/824/3147/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_1
примусити їх змінити показання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, та їм запобігти, а також забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, не зможе жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, у тому числі домашній арешт.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , вважаючи ухвалу суду незаконною, просить її скасувати та ухвалити іншу ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в ході розгляду клопотання прокурора було встановлено, що відносно ОСОБА_5 на той час вже був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчувався 05.06.2021 року, а тому суд мав відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу.

Крім того, в обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що були встановлені ухвалою слідчого судді при застосуванні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування, за результатами розгляду якого суд дійшов до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте у відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення ґрунтується виключно на припущеннях.
Щодо висновку суду про те, що опинившись на волі, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, то він не підтверджується жодним доказом, який би вказував на спроби чи намір обвинуваченого переховуватися від суду
Також суд не прийняв до уваги як доказ виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків і ту обставину, що на даний час Білоцерківським міськрайонним судом Київської області розглядається інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у якому відносно нього обрано більш м`який запобіжний захід, і він не ухиляється від суду, та у іншому кримінальному провадженні не впливає на свідків чи потерпілих.
За таких обставин, висновки суду, покладені в основу оскаржуваної ухвали, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що у відповідності до ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі сторін судового провадження, оскільки відсутні клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Таращанського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000603 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в якому проводиться підготовче судове засідання, під час якого суд, дійшовши висновку, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може завадити спробам обвинуваченого ОСОБА_5 вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, 03 червня 2021 року задовольнив відповідне клопотання прокурора та прийняв рішення про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 01 серпня 2021 року включно.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Таким чином, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, котрі вказують на те, що він зареєстрований та проживає у м. Біла Церква, неодружений, не працює, не навчається, раніше неодноразово судимий, та те, що наразі щодо ОСОБА_5 направлено на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області два обвинувальних акти, за якими він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162 КК України, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений під тягарем покарання, що йому загрожує, може переховуватись від суду, впливати на свідків, котрі є безпосередніми очевидцями вчиненого злочину та є добре йому знайомими і йому відоме місце їх проживання, і тому може шляхом умовляння, підкупом чи погрозами примусити їх змінити показання, а також вчинити нові кримінальні правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів не встановила.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 при винесенні обвинувального вироку, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнути покарання за вчинене, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто заявлені у клопотанні прокурора та встановлені судом ризики є реальними, у зв`язку з цим суд дійшов обґрунтованого висновку, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Крім того, характер висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, на час винесення оскаржуваної ухвали, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважував вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Наведені в апеляційній скарзі захисника дані про особу обвинуваченого, як те, що він не ухиляється від явки до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, де стосовного нього розглядається інше кримінальне провадження, у якому відносно нього обрано більш м`який запобіжний захід, та не впливає на свідків чи потерпілих, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до обвинуваченого іншого, більш мякого запобіжного заходу, на користь чого вказує і те, що ці обставини не стали для ОСОБА_5 стримуючим фактором та в даному провадженні він обвинувачується у вчиненні 04 квітня 2021 року нового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Також слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому посилання захисника в апеляційній скарзі, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення ґрунтується виключно на припущеннях- не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Щодо доводів захисника про те, що в ході розгляду клопотання прокурора стосовно ОСОБА_5 на той час вже був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчувався 05.06.2021 року, тому суд мав відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, то вони є безпідставними, оскільки, хоча у цьому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 вже був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, але суд, в порядку ч. 3 ст. 315 КПК України, у підготовчому судовому засіданні вирішив клопотання прокурора саме про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрав такий, бо вважав, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, водночас у цьому засіданні судом досліджувалися і заперечення сторони захисту з приводу обрання ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу, які обґрунтовано визнані безпідставними.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, що є змістом апеляційної вимоги захисника, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.
За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Таращанського районного суду Київської області від 03 червня 2021 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 03 червня 2021 року, якою під час підготовчого судового засідання застосовано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 01 серпня 2021 року включно, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3