Справа № 520/7421/19
Провадження № 1-кс/947/5081/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.04.2021 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за № 0001692 від 12.05.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, СВ Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001692 від 12.05.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 11.05.2018 до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшов рапорт заступника начальника СП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про те, що в ході розгляду матеріалів ЖЄО №11576 за заявою ОСОБА_5 від 08.05.2018 було встановлено, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи нежитловим приміщенням №101, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває у спільній сумісній власності ОСББ «Фонтанський 16245».

Разом з цим, в ході вивчення листа Управління ДАБК ОМР встановлено, що за ОСОБА_6 26.05.2016 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення № 101 загальною площею 998,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності значиться свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 22.09.2011, виданого Виконкомом Одеської міської ради. Проте, згідно інформації наданої Виконкомом ОМР таке свідоцтво не видавалось, право власності КП «БТІ ОМР» на підставі такого свідоцтва також не реєструвалась.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.05.2016 державним реєстратором Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_1 від 22.09.2011, виданого Виконкомом Одеської міської ради було зареєстровано право власності на нежитлові приміщення № НОМЕР_2 загальною площею 998,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до листа з Юридичного департаменту Одеської міської ради від 03.05.2018 за вих. № 925 встановлено, що 22.09.2011 виконавчим комітетом Одеської міської ради гр. ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на нежитлові підвальні приміщення № НОМЕР_2 загальною площею 998,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 не видавалося.

Слід зазначити, що вищезазначене свідоцтво про право власності, НОМЕР_1 від 22.09.2011, виданого Виконкомом Одеської міської ради було видане на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.09.2011 за № 678.

В свою чергу, відповідно до листа Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.05.2018 за вих. № 01-10/174-ЗГ встановлено, що згідно чинного законодавства у Приморській районній адміністрації Одеської міської ради знаходяться архівні документи у період з 01.01.2008 року по теперішній час та за вказаний період розпорядження відносно зазначеного об`єкту нерухомості Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради не приймалось.

У подальшому, державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2016, зареєстрованого в реєстрі за № 2-709, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30623155 від 25.07.2016 року зареєстровано право власності на нежитлові приміщення № 101 загальною площею 998,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_9 .

На теперішній час на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2018, зареєстрований в реєстрі за № 388, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_10 право власності на нежитлові приміщення № 101 загальною площею 998,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за гр. ОСОБА_11 .

Враховуючи викладене ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи завідомо підроблений документ, розуміючи що у останнього відсутні будь-які документи, які б позасвідчували право власності га вищевказаний об`єкт нерухомості, здійснив державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення № 101 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 998, 5 кв.м., чим завдав майнової шкоди власнику об`єкту нерухомого майна територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на загальну суму 553 870, 00 гривень.

Про що, повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, 15.04.2021 слідчим винесено постанову про визнання об`єкту правопорушення речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий зазначає в обґрунтування клопотання, що вищевказаний об`єкт нерухомості є предметом кримінально протиправних дій, право власності на який є безпосереднім об`єктом правопорушення.

Крім того, щодо вказаних об`єктів нерухомого майна існує сукупність достатніх підстав вважати, що вони є доказом злочинів, тобто містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існує необхідність у їх збереженні, в тому числі з метою забезпечення в подальшому відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

До суду надійшла заява про розгляд клопотання у відсутність слідчого.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається матеріалів клопотання, слідчий посилається на те, що приміщення АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01) визнано речовим доказом, у зв`язку із чим слідчий просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна з метою забезпечення збереження доказів у кримінальному провадження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, приховування вищевказаного об`єкту нерухомості, а також з метою забезпечення можливості застосування спеціальної конфіскації, існує необхідність в накладені арешту у кримінальному провадженні на зазначений об`єкт нерухомості для забезпечення унеможливлення переходу майнових прав на зазначений об`єкти до третіх осіб або добросовісних вигодонабувачів.

Однак, ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, слідчим жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, з матеріалів, долучених до клопотання встановлено, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочато 12.05.2018 року.

25.05.2020 року повідомлено про підозру ОСОБА_6

15.04.2021 року, тобто майже через рік після повідомлення про підозру ОСОБА_6 , приміщення АДРЕСА_2 визнано речовим доказом.

Слідчий суддя зазначає, що сам по собі факт визнання даного об`єкту нерухомого майна речовим доказом, не доводить тих обставин, що зазначений об`єкт нерухомого майна повністю відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, як доказ у кримінальному провадженні, тобто який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні також не доведено, що на теперішній час існує загроза можливості перепродажу або іншого відчуження, приховування вищевказаного об`єкту нерухомості, а також забезпечення можливості застосування спеціальної конфіскації та забезпечення унеможливлення переходу майнових прав на зазначений об`єкти до третіх осіб або добросовісних вигодонабувачів.

На підставі викладеного, враховуючи, що слідчим не обґрунтовано необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому з урахуванням норм національного законодавства та практики ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим у клопотанні не доведено необхідність в накладенні арешту на зазначене майно, у зв`язку із чим клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за № 0001692 від 12.05.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1