Номер провадження: 11-кп/813/1201/21
Номер справи місцевого суду: 496/4455/17 1-кп/496/169/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 17.03.2021 року у кримінальному провадженні № 0000708, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2016 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимий,-

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

встановив:
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 17.03.2021 року постановленою під час судового розгляду, задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та продовжено відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК Українстрок дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 15.05.2021 року включно.

Рішення суду мотивовано тим, що на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою не зникли та з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, не встановлено підстав для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інший запобіжний захід, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, оскільки вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням норм процесуального права, в зв`язку з чим просить скасувати ухвалу суду.

Доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено право на захист обвинуваченого, оскільки судовий розгляд в якому було розглянуто клопотання прокурора було проведено без участі захисників обвинуваченого. Крім того захисник вказує, що районному суду не було надано відповідного процесуального документу, який підтвердив би повноваження прокурора як процесуального керівника у кримінальному провадженні. На думку захисника, аналіз клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, свідчить про відсутність процесуальної дієздатності автора, а судом не проведено аналіз жодного доказу на підтвердження наявності ризиків та характеристики особи обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 20.11.2016 року, приблизно о 18:20 годині, керуючи належним йому автомобілем «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух на ділянці 34 км автодороги М-15 сполученням «Одеса - Рені» в напрямку м. Одеси з боку с. Маяки в Біляївському районі Одеської області, під час здійснення маневру обгону іншого транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення із автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , внаслідок чого смертельно травмовано водія автомобіля «Chevrolet Aveo» ОСОБА_9 та пасажирів ОСОБА_10 ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , а водій автомобіля «Volkswagen Transporter» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до хірургічного відділення КУ «Біляївська ЦРЛ».

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
В апеляційній скарзі стороною захисту не оспорюються обставини скоєння обвинуваченим ОСОБА_8 злочину та безпідставність висунутого обвинувачення, у зв`язку з чим у цій частині відповідна правова оцінка апеляційним судом не надається.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність заявлених у судовому засідання ризиків, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином України, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та наданий час обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який в тому числі був скоєний у стані алкогольного сп`яніння та за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків у місці проживання та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.
Апеляційний суд вважає доведеним існування заявленого прокурором ризику можливого вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 іншого злочину, оскільки обвинувачений вже двічі притягався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, апеляційний суд вважає, що заявлені прокурором та встановлені в ході судового розгляду обставини скоєних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, беззаперечно свідчать про існування зазначених в ухвалі ризиків, які на даний час з моменту раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, що спростовує доводи захисника про відсутність наявності ризиків.

Таким чином з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, існування заявлених прокурором ризиків, беручи до уваги обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_8 правопорушення, апеляційний суд вважає доводи захисника про необхідність скасування запобіжного заходу необґрунтованими, оскільки на даний час тримання під вартою обвинуваченого є виправданим, у зв`язку з наявністю публічного інтересу, який переважає над повагою до особистої свободи.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про порушення під час розгляду клопотання прокурора права на захист, в тому числі з урахуванням поданої захисником ОСОБА_7 заяви про неможливість його участі в судовому засіданні з необхідністю з`ясування у його підзахисного можливості проведення розгляду за відсутності захисника.
Водночас, апеляційний суд враховує наявні до аудіозапису та журналу судового засідання дані і погодження обвинуваченого ОСОБА_8 на розгляд судом клопотання без участі його захисника.
Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про розгляд клопотання за участі прокурора, повноваження якого у даному кримінальному провадженні не були підтверджені, оскільки відповідно до аудіозапису прокурор ОСОБА_6 до початку розгляду клопотання надала суду постанову про зміну групи прокурорів, яка була зачитана судом та не ставилась під сумнів обвинуваченим.
При цьому апеляційний суд зважає, що копія зазначеної вище постанови про зміну прокурорів від 15.03.2021 року надана і апеляційному суду.

За таких умов, апеляційний суд вважає, що висновок суду про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, стороною обвинувачення надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що на даній стадії судового розгляду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, в тому числі з урахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та існування ризиків, які на час розгляду клопотання не зменшилися.

Стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду, що необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого у вчиненні ним тяжкого злочину, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 17.03.2021 року у кримінальному провадженні № 0000708, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2016 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4