Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6695/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.399 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду ОСОБА_2 , дослідивши вимоги апеляційної скарги директора ПП «КОРОНА-СЕРВІС+» ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28 липня 2021 року в судовому провадженні №296/6695/21,
в с т а н о в и в:
Згідно змісту апеляційної скарги ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 22 липня 2021 року в судовому провадженні №296/6466/21 було накладено арешт в частині заборони користування Поліській дослідній станції ім. О.М. Засухіна Інституту картоплярства Української академії аграрних наук та підприємствам, які будуть діяти за відповідними договорами з дослідною станцією про виконання робіт із збору врожаю на земельних ділянках, які є предметом договору про спільний обробіток землі від 01.09.2020 між ПП «КОРОНА-СЕРВІС+» та дослідною станцією.
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28 липня 2021 року задоволено клопотання Поліської дослідної станції ім. О.М. Засухіна Інституту картоплярства Української академії аграрних наук та скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 22 липня 2021 року в судовому провадженні №296/6466/21.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28 липня 2021 року директор ПП «КОРОНА-СЕРВІС+» ОСОБА_3 просить скасувати зазначену ухвалу, як незаконну, постановити нову, якою відмовити Поліській дослідній станції ім. О.М. Засухіна Інституту картоплярства Української академії аграрних наук у задоволенні клопотання про скасування арешту.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та надані матеріали, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Згідно із ч.1 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Зазначеному імперативному принципу відповідає використана у КПК законодавча техніка, зокрема в ст.309 цього кодексу, якою визначено виключний перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Так, у відповідності до ст.309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.
Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Як встановлено, оскаржувана ухвала слідчого судді про скасування арешту передбачена кримінальним процесуальним законом (ст.ст.170-174 КПК України), разом з цим, у відповідності до положень ст.309 КПК України, апеляційному оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі директор ПП «КОРОНА-СЕРВІС+» ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали слідчого судді, на яку, згідно із кримінальним процесуальним законом, не може бути подана апеляційна скарга, вважаю, що в даному випадку необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч.4 ст.399 КПК України, а саме відмовити у відкритті апеляційного провадження, та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала разом із доданими матеріалами.
Керуючись ч.4 ст.399 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою директора ПП «КОРОНА-СЕРВІС+» ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28 липня 2021 року, якою скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 22 липня 2021 (судове провадження №296/6466/21).
Копію даної ухвали невідкладно надіслати директору ПП «КОРОНА-СЕРВІС+» ОСОБА_3 , який подав апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її винесення (отримання копії).

Суддя :