Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 04 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04 лютого 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки з матеріалів особової справи було встановлено, що засуджений ОСОБА_7 був затриманий 23.01.2019 р., тобто після 20.06.2017 р., а інші підстави для зарахування строку відсутні.

Крім цього, ухвалами Богунського районного суду м. Житомира від 04.02.2020 р. та 12.06.2020 р. було відмовлено ОСОБА_7 у зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, в тому числі за період з 23.01.2019 р. по 26.10.2019 р., оскільки судом вже вирішувалось питання щодо зарахування ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , як вбачається з її змісту, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою зарахувати йому в строк відбуття покарання строк його перебування в слідчому ізоляторі УВП №8, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, відповідно ч. 5 ст. 72 КК України в ред. ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838 - VIII.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував цей строк.

Заслухавши доповідача, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 72 КК України визначено, що у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17), в п. 38. зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

В п. 65. вказано, що вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч. 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Олевського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2019 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст.289 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_7 частково було приєднано до покарання за даним вироком, покарання за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 23.02.2017 року і обрано остаточне покарання - 5 (п`ять) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 визначено рахувати з 23.01.2019 року.

Цим судовим рішенням обрано засудженому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_7 цим вироком був визнаний винним у вчиненні 28.03.2016 року кримінального правопорушення (незаконне заволодіння транспортним засобом).

25 вересня 2019 року вироком Житомирського апеляційного суду вказаний вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 було скасовано та визначено йому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України - на 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів з врахуванням вироку Олевського районного суду Житомирської області від 23.02.2017 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок було залишено без змін.

04.03.2019 року ухвалою Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_7 було етаповано із ДУ «Житомирська ВК №4», де він відбував покарання за вироком Олевського районного суду від 23.02.2017 року до слідчого ізолятора ДУ «Житомирська УВП №8» з послідуючим етапуванням до Олевського районного суду Житомирської області для проведення судового засідання та вирішення питання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

З відповіді наданої начальником «Житомирської ВК №4» від 13.04.21 р. №5/4/8-1184 слідує, що 20.03.19 р. ОСОБА_7 вибув до Житомирської УВП №8 для участі у розгляді кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що період перебування ОСОБА_7 в УВП №8 у зв`язку з розглядом кримінального провадження, а також у зв`язку з обранням йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 10.04.2019 року підлягає зарахуванню ОСОБА_7 у строк покарання за умовами визначеними Законом від 26 листопада 2015 року №838 VIII до ухвалення 25 вересня 2019 року вироку Житомирським апеляційним судом.

Що стосується інших доводів ОСОБА_7 , про необхідність зарахування до строку покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, періоду з 23.01.2019 року, то вказаний період не є попереднім ув`язненням, згідно до правил визначених у ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», оскільки ОСОБА_7 був затриманий (23.01.19 р.) у зв`язку з виконанням вироку Олевського районного суду від 23.02.2017 року.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 04 лютого 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання ОСОБА_7 . Зарахувати йому до строку покарання за вироком Житомирського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року строк попереднього ув`язнення з 20 березня 2019 р. по 25 вересня 2019 р. з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: