Справа № 671/1291/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2021 року м. Волочиськ
Слідчий суддя Волочиського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
Як зазначено в клопотанні, 08.08.2021 року до ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення про те, що 08.08.2021 року близько 22 год. 00 хв. на березі ставу в с. Бубнівка Наркевицької селищної ОТГ Хмельницького району виникла конфліктна ситуація між особами, які там відпочивали. Виїздом СОГ та проведеною перевіркою встановлено, що 09.08.2021 року близько 01 год. 00 хв. під час проведення огляду місця події на березі ставу в с. Бубнівка Наркевицької селищної ОТГ Хмельницького району виявлено та в подальшому вилучено п`ять предметів, два з яких за своїми зовнішніми ознаками можуть бути віднесені до вогнепальної зброї, які ймовірно належать ОСОБА_5 , що може свідчити про вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
09.08.2021 року вилучене під час проведення огляду майно визнане речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
Слідчий зазаначає, що в ході проведення досудового розслідування виникла виняткова необхідність у накладенні арешту на вказане вище майно, яке як встановлено проведеним досудовим розслідуванням зберегло на собі його сліди, а також у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
Вказує, що накладення арешту на вказане вище майно має істотне значення для кримінального провадження і полягає в тому, що це забезпечить наявність у матеріалах кримінального провадження важливих речових доказів, отримання яких є необхідним для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин у даному кримінальному провадженні.
Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, проте їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.
Розглянувши подане клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Як вбачається із вимог ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В силу вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих матеріалів, вилучене майно, на яке просить накласти арешт слідчий та яке містить на собі сліди кримінального правопорушення, визнано речовими доказами.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливого їх знищення, пошкодження чи приховування, слід накласти арешт на вилучене майно, а тому дане клопотання підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170, 172, 173 КПК України,
Клопотання задовольнити.
Відповідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.
Відповідно ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, а згідно ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя: