КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Києві, матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року, відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, одружений, має сина 2004 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалоюзадоволено клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 07 вересня 2021 року, з визначенням ОСОБА_7 застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 190 320 гривень.

Згідно ухвали, слідчий суддя, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_7 кримінального правопорушення, вказав, що наявність ризиків, на які посилається орган досудового розслідування, знайшло своє підтвердження в ході розгляду клопотання та прийшов до висновку, що є всі обґрунтовані підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , а більш м`які запобіжногі заходи, у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки або ж домашнього арешту не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти існуючим ризикам на даній стадії досудового розслідування.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого суддізахисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги.
Захисник ОСОБА_5 в своїй апеляційні скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешт за його постійним місцем проживання: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування своєї апеляційної скарги захисник вказує на відсутність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та вважає, що до підозрюваного ОСОБА_7 цілком можливим було б застосувати домашній арешт, не порушуючи норми КПК України.
На думку захисника тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_7 є занадто суворим запобіжним заходом та суперечить КПК України, розходиться з практикою ЄСПЛ, а визначена застава є непомірно великою сумою дляОСОБА_7 .
Як вказує апелянт, підозра, яка вручена ОСОБА_11 ,є необґрунтованою. Фактично в підозрі описані дії ОСОБА_12 які можна кваліфікувати за ст.309 КК України, речі які були вилучені у останнього не можна вважати наркотичними засобами так як немає відповідного висновку експерта. Немає доказів реалізації наркотичних засобів.

Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційні скарзі з доповненнями просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про застосування відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас, виключно при встановленні судом обґрунтованості підозри та наявності відповідних ризиків, просить розглянути можливість застосування до ОСОБА_12 більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, а саме: запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або особистої поруки або застави, у розмірі який не є завідомо непомірним для ОСОБА_12 , або домашнього арешту.
На думку захисника, підозра ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, є передчасною та необгрунтованою. Повідомлення про підозру обгрунтовується суперечливими доказами.
Звертає увагу суду на те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України неможливо вимірювати тільки суворістю можливого покарання. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини «В. проти Швейцарії» апелянт вказує, що треба враховувати характеристики підозрюваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.
В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 звертає увагу суду апеляційної інстанції на необгрунтованість підозри, оскільки версія слідства будується на припущеннях та нічим не підтверджених міркуваннях.
Щодо тяжкості покарання за інкриміноване ОСОБА_11 кримінальне правопорушення, то саме по собі воно не може бути підставою для обрання, зміни та/або продовження строку дії запобіжного заходу та не може виключати можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, який би міг виключити ймовірність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки це суперечить презумпції невинуватості особи.
Як зазначає захисник, органом досудового розслідування не було надано доказів реальної можливості ОСОБА_12 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.
Щодо незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні з метою схилення останніх до відмови давати показання чи давати неправдиві показання у кримінальному провадженні щодо нібито вчиненого особою кримінального правопорушення, та інших учасників процесу, захист вказує, що небезпека тиску на свідків, яка імовірно існувала раніше, на даний час зникла взагалі про що наголошується і в п. 39 рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції» де вказано, що реальна небезпека чинення тиску на свідків могла існувати на початку цієї справи, але з плином часу вона значно зменшилася і зникла зовсім.
Щодо можливості вчинення іншого злочину чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється особа,апелянт з посиланням на практику Європейського суду з прав людини зазначає, що органом досудового розслідування не надається жодних вмотивованих аргументів, реальних доказів чи мотивів існування таких ризиків.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги і просили їх задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисниківне підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження,СВ Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004935 від 17 листопада 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.
11 липня 2021 року ОСОБА_13 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

12 липня 2021 року старший слідчий СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , звернуся до слідчого судді Голосіївського районного суд м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року зазначене клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 07 вересня 2021 року, з визначенням ОСОБА_7 застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 190 320 гривень.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності, те, що він має постійне місце проживання, офіційно не має постійного доходу або роду занять, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, має неповнолітню дитину.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.
Зокрема наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України, підтверджується: протоколом обшуку від 10 липня 2021 року, висновком експерта.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.
Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, а доводи про відсутність повного складу злочину, потребують додаткової перевірки під час досудового розслідування, як і доводи апелянтів про те, що версія слідства будується на припущеннях та нічим не підтверджених міркуваннях.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи характер вчиненого злочину, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.
З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційних скарг захисників в цій частині не заслуговують на увагу.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 190 320 гривень.
Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України. Підстав вважати його завідомо непомірними, у колегії судді немає.
Доводи захисників, за змістом апеляційних скарг, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування більш м`якого запобіжного заходу,відносно підозрюваного ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, в тому числі його майновий стан, а також доведені прокурором ризики неправомірної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в обранні підозрюваній особі ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 07 вересня 2021 року, з визначенням ОСОБА_7 застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 190 320 гривень залишити без змін, а апеляційні скаргизахисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4570/2021
Єдиний унікальний номер 752/17027/21
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_14
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1