Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 499/652/18
Номер провадження: 1-кс/511/137/21
01.03.2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області заяву потерпілої ОСОБА_4 про відвід головуючого по справі судді ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0000742 від 20.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
08.01.2020 року з Одеського апеляційного суду до Роздільнянського районного суду Одеської області після визначення підсудності надійшли матеріали кримінального провадження №0000742 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Справа перебуває на розгляді в провадженні судді ОСОБА_7

22.02.2021 року потерпілою ОСОБА_4 подано заяву про відвід судді ОСОБА_7 .

На підставі ст.81 ч.1 КПК України у разі заявлення відводу (самовідводу) судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2021 року вказана заява про відвів надійшла в провадження судді ОСОБА_1 .

Заява потерпілої ОСОБА_4 про відвід мотивована тим, що головуючий по справі підлягає відводу на підставі п. 4 ч. 1 ст.75 КК України, так як під час слухання справи у суді виникли підстави у його неупередженості.

Так головуючий по справі суддя ОСОБА_7 безпідставно відмовив в задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на час розгляду справи у суді, тоді як обвинувачений переховувався на від правосуддя на протязі жовтня, вересня та листопада 2020 року, а тому були підстави для взяття його під варту.

При цьому вважає, що обравши на цьому етапі у відношенні обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, який 20.01.2021 року в судовому засіданні суддею було скасовано та застосовано ще більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, суд проявив невиправдану лояльність до обвинуваченого і вкотре викликав сумніви в його неупередженості по даній справі. Це рішення на думку заявника прийнято суддею на підставі сумнівних документів, які характеризують обвинуваченого, підтверджують його соціальні зв`язки, трудову зайнятість.

Далі заявник зазначив, що викликає сумнів у неупередженості дії судді щодо визнання одного із доказів неналежним за клопотанням обвинуваченого. Так суддя не заслухав думку та доводи потерпілої по даному клопотанню, а вирішив оцінити самостійно даний доказ у нарадчій кімнаті.

Крім цього суддя упереджено головує в судових засіданнях, роблячи зауваження лише одній потерпілій стороні, тоді як обвинувачений та його представник не обмежені в будь-яких запитаннях та клопотаннях.

Прояв неупередженості заявник також вбачає в організації судових засідань під час карантинних обмежень, коли суддя ОСОБА_7 в період карантинних обмежень в країні безпідставно визнав явку потерпілих осіб в судове засідання обов`язковою, замість того щоб провести ці засідання в режимі відеоконференцзв`язку.

Вважає, що всі наведені факти в сукупності викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді ОСОБА_7 , а відтак це є безумовно підставою для його відводу.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились, надали суду заяви, про розгляд даної заяви у їх відсутність, просили задовольнити заявлене потерпілою ОСОБА_4 клопотання.

ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні проведеного в режимі відеоконференцзв`язку з Лубенському міськрайонному суду Полтавської області заявлене клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення відводу судді, так як вважає, що підстав для його задоволення не має.

Представник цивільного відповідача - ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення заявленого відводу судді, вважав його безпідставним.

Суддя ОСОБА_7 для дачі пояснень на розгляд заяви про відвід не з`явився.

Суд, заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_4 та її представника по заявленому відводу судді, думку учасників процесу щодо заявленого відводу, давши оцінку його законності та обґрунтованості, прийшов до висновку, що заява про відвід задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Підстави для відводу судді врегульовані нормами ст.75 КПК, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад цивільного судочинства.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) від 28.11.2002року зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.

Так дане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 надійшло на розгляд до Роздільнянського районного суду Одеської області за підсудністю та згідно результатів автоматичного розподілу справ перебуває на розгляді у судді Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_7 . Справа перебуває на стадії судового розгляду.

Відповідно до даних вступної частини обвинувального акту учасники даного кримінального провадження проживають за межами Роздільнянського району Одеської області, судові засідання проводяться в режимі відеоконференцзв`язку.

Так за ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При вирішенні даних процесуальних дій суд має відповідні повноваження - судову дискрецію (судовий розсуд), яка у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати при розгляді даного питання між альтернативними запобіжними заходами, кожен з яких є законним, та охоплює інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, тощо. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням суддею обраного рішення в процесуальному документі суду.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Відповідно до встановлених обставин справи, головуючий по справі, суддя ОСОБА_7 під час судового розгляду відповідно до наданих йому повноважень неодноразово розглядав питання щодо обрання, зміни та застосування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу, так як останній не виконував свої процесуальні обов`язки та не з`являвся на виклики до суду.

При цьому судом встановлено, що стосовно обвинуваченого до вирішення даного питання суддею ОСОБА_7 запобіжні заходи по даному кримінальному провадженню жодного разу не застосовувались.

По заявленим клопотанням суддя приймав відповідні ухвали суду, в яких наводив свої доводи, міркування, обираючи той чи інший запобіжний захід, на власний розсуд оцінював надані стороною захисту та обвинуваченням в обґрунтування клопотань та заперечень документи стороною захисту. Таким чином, в процесі розгляду даних клопотань розглянув процесуальні питання, які входять до його компетенції.

Відповідно незгода однієї із сторін , в даному випадку потерпілої ОСОБА_4 та її представника, з рішеннями суду по даним питанням не є підставою для відводу судді, оскільки процесуальні дії суду щодо задоволення або відмови в задоволенні клопотань та здійснення інших процесуальних дій, передбачених законом на стадії судового розгляду, не можуть розглядатися як порушення прав учасників кримінального провадження або порушенням принципу безсторонності та незалежності суду.

Крім того, застосовані суддею запобіжні заходи були дієвими, розгляд кримінального провадження триває за участю обвинуваченого ОСОБА_8 .

Далі суд зазначає, що нормами КПК урегульовано процедуру розгляду клопотань в судовому засіданні щодо вирішення питання допустимості доказу.

Так суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ст.89 КПК України). Лише у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження у судовому засіданні , якщо таке дослідження було розпочато.

Таким чином, визнання доказів недопустимими та припинення їх дослідження на стадії судового розгляду можливо виключно у разі наявності критерію очевидності, у всіх інших випадках це питання вирішується в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення. .
Очевидна недопустимість доказу полягає у відсутності к у суду сумніву в тому, що було порушено КПК України і таке порушення може бути встановлено судом відразу під час огляду доказу та не потребує проведення додаткових дій, зокрема дослідження всіх доказів.
Відповідно до викладених в скарзі обставин суддя ОСОБА_7 , розглядаючи клопотання обвинуваченого про визнання доказу недопустимими, прийняв процесуальне рішення про неможливість визнати один із доказі по справі недопустимим під час судового розгляду, і в законний спосіб відтермінував прийняття остаточного рішення по даному клопотанню до його оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, діяв відповідно до норм ст.89 КПК України

Знову ж таки, діявши в такий спосіб, не проявив свою упередженість, а лише прийняв рішення в межах наданих йому повноважень та не виходячи за межі судового розсуду.

Також відповідно до ст. 321 КПК України саме головуючий керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками процесуальних прав і виконання ними обов`язків.

В свою чергу сторони відповідно до ч.1 ст.22 КПК України самостійно обстоюють їхні правові позиції, права та свободи і законні інтереси.

Відповідно до положень кримінально-процесуального законодавства, порушення норм процесуального права, які допущені судом першої інстанції під час судового розгляду або ухвалення вироку, є підставою для перегляду судового рішення виключно в апеляційному порядку, а тому вочевидь не є підставою для відводу судді по справі.

Відтак, наведені в заяві інші доводи ОСОБА_4 щодо порушення прав потерпілої та її представника ОСОБА_5 під час дослідження доказів в суді, надання переваг в цьому процесі обвинуваченому та стороні захисту, неналежна організація судових засідань, ігнорування інтересів потерпілих, які проживають на значній відстані від місця судового розгляду справи, не доведені належними та допустимими доказами щодо суб`єктивної упередженості судді або правомірного сумніву у безсторонності та його незалежності з об`єктивної точки зору.

Оскільки відсутні підстави для відводу судді, що містяться в національному законі, а також відсутні будь - які прояви упередженості судді або його особистих переконань з суб`єктивної точки зору та будь - які правомірні сумніви в безсторонності і незалежності судді при розгляді процесуальних питань з об`єктивної точки зору, заява про відвід судді ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.75, 76, 81, 82, 344, 369 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви потерпілої ОСОБА_4 про відвід головуючого по справі судді ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0000742 від 20.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1