Справа № 183/4980/20
№ 1-кс/183/394/21

У Х В А Л А
08 квітня 2021 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
судді ОСОБА_1
05 квітня 2021 року захисник ОСОБА_3 звернувся з заявою про відвід головуючого судді ОСОБА_6 .
В обґрунтування заяви про відвід судді, захисник ОСОБА_3 послався на те, що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування 04.07.2020 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
05.07.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Згідно ч.1 cr.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно п.2 ч.1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Таким чином, строк досудового розслідування в кримінальному провадженні закінчився 04.09.2020 року.
04.09.2020 слідчий у відповідності зі ст.ст. 103, 104, 290 КПК України надав підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику матеріали кримінального провадження для ознайомлення, яке було завершено 07.09.2020 р.
Тобто, у органа досудового розслідування залишився один день досудового розслідування і обвинувальний акт повинен був бути підписаний 07.09.2020 р. і в цей же день прокурор зобов`язаний був звернутись до суду з обвинувальним актом.
Проте, тільки 08.09.2020 слідчим було складено обвинувальний акт, який в цей же день затверджено прокурором і 10.09.2020 обвинувальний акт було направлено до суду.
Згідно штемпеля вхідної кореспонденції Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, обвинувальний акт надійшов до суду 11.09.2020.
З наведеного вбачається, що прокурор звернувся з обвинувальним актом до суду через 4 дні після звершення строку досудового розслідування.
Процесуальні рішення в кримінальному провадженні, прийняті після завершення досудового розслідування не мають жодної правової сили, а кримінальне провадження підлягає закриттю.
Згідно п.10 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю у разі, коли після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.07.2020 р. підозрюваному за ч.3 ст.368 КК України ОСОБА_4 обрано запобіжний захід тримання під вартою із внесенням застави в розмірі 175760 грн.
07.07.2020 після внесення застави дружиною обвинуваченого ОСОБА_8 в розмірі 175 760 грн., підозрюваного ОСОБА_9 07.07.2020 було звільнено з під варти під заставу.
25.08.2020 підозрюваному ОСОБА_7 змінено підозру на ч.2 ст.369-2 КК України.
ОСОБА_10 обвинувачується в скоєнні нетяжкого злочину і згідно п.1 ч.5 от. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, повинен складати від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В даному випадку ОСОБА_10 обвинувачується в скоєнні нетяжкого злочину, а отже, сума застави не може за жодних обставин бути призначена вище двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
17.12.2020 стороною захисту на підставі ч.1 ст.201, п.1 ч.5 ст. 182, ч.3 ст.315, ст. 331 КПК України до Новомосковського міськрайонного суду подане клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому шляхом зменшення розміру застави до 10 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб та про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч. 1 ст.284 КПК України.
У своїй ухвалі від 22.02.2020 суддя ОСОБА_6 незаконно відмовила в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, мотивуючи прийняте рішення тим, що прокурор 02.09.2020 надіслав обвинуваченому лист, в якому повідомив, що досудове розслідування завершено і йому в порядку ст.290 КПК України будуть відкриті матеріали досудового розслідування 04.09.2020 і таким чином суд незаконно не врахував в строк досудового розслідування 2 дні і безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження.
При цьому, суд не врахував, що відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення, а не повідомлення про право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, сторонами кримінального провадження, в порядку ст. 290 КПК України, не включається у строки, передбачені ст. 219 КПК України, тобто у строки досудового розслідування.
Тим більше, що прокурор повідомив обвинуваченого про закінчення досудового розслідування і про його право на ознайомлення із матеріалами справи також 04.09.2020 р.
В зазначеній ухвалі від 22.02.2020 суддя ОСОБА_6 частково задовольнила клопотання сторони захисту щодо зменшення розміру застави і незаконно визначила новий розмір застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, чим порушила вимоги п.1 ч.5 ст. 182 КПК України, згідно якого розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, повинен складати від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зазначені вище обставини викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості судді ОСОБА_6 , осільки у відповідності до п. 3 ч.1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заяву про відвід судді, посилався на підстави відводу, які викладені в заяві.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що відсутні підстави для відводу судді, визначені ст.75 КПК України.
Розглянувши заяву про відвід, заслухавши думку учасників кримінального провадженні, суд приходить до наступного.
У відповідності до ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
2. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
У відповідності до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.
Згідно ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору. Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.
Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.
Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.
Однією з процесуальних форм забезпечення об`єктивності та неупередженості судового розгляду є гарантоване законом право відводу у визначених законом випадках. Як випливає зі змісту норм КПК України, відвід судді є одним з механізмів, що забезпечує законність та обґрунтованість судового рішення.
Резолюцією № 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, схвалені Бангалорські принципи поведінки судді і своїми діями, поведінкою, чи висловленнями судді у сторін не повинні складатися сумніви в об`єктивності судді.
У Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6),
За практикою Європейського суду з прав людини визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності.
Найголовніше, як відзначає Європейський суд з прав людини, - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості і передусім, у разі кримінального провадження, в підозрюваного. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (рішення у справі Де Куббера, серія А, № 86)
Конкретизуючи суб`єктивний критерій, суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді («Ле Комт (Le Compte), Ван Левен) і Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії». Судове рішення від 23.06.1981 p.).
Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи.
Так, зазначені вище висловлювання судді можуть викликати певні сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, що виключать об`єктивність та безсторонність судді при розгляді зазначеного кримінального провадження.
З заяви про відвід судді не вбачається наявності фактів або інших обставин, що виключать об`єктивність та безсторонність судді при розгляді зазначеного кримінального провадження
Фактично, захисник обвинуваченого висловлює свою незгоду з прийнятим суддею процесуальним рішенням у кримінальному провадженні.
В той же час, суд приходить до висновку, що незгода захисника з процесуальними рішеннями суду не є підставою для відводу судді та не може викликати сумніви у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді зазначеного кримінального провадження.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що заява про відвід судді необґрунтована та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75-81 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1