ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 662/293/21
Провадження №11-сс/819/139/21 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: невнесення відомостей до ЄРДР Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретеря ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 12 лютого 2021 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 12 лютого 2021 року, відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність працівників Відділу поліції №1 Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на істотне порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону просить ухвалу слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 12 лютого 2021 року скасувати та повернути справу в суд першої інстанції для подальшого розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначила, що 08 лютого 2021 року звернулася до Новотроїцького відділення Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області із заявою про вчинення злочину. Поруч із цим, в порушення вимог ст.214 КПК України, станом на 10 лютого 2021 року відомості за вказаною заявою про злочин не внесені до ЄРДР, а досудове розслідування не розпочато.

Вказує, що положеннями ст.214 КПК України встановлено обов`язок слідчого, прокурора, іншої особи уповноваженої на прийняття заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, прийняти і зареєструвати їх.

При цьому слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні її скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР, залишив поза увагою, що обов`язок слідчого або прокурора передбачений ч.1 ст.214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР не вимагає оцінки заяви, а передбачає лише обов`язок здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення.

Зазначає, що саме після реєстрації заяви та внесення відомостей в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань, може бути розпочато розгляд такої заяви у формі досудового розслідування.

Крім того, слідчим суддею в порушення вимог КПК України зазначено, що постановлена ним ухвала не підлягає оскарженню.

ОСОБА_7 належним чином повідомлена про місце, дату та час апеляційного розгляду. Просила розглядати справу за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, в судових дебатах прокурор залишився на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, 08 лютого 2021 року ОСОБА_7 звернулася до Відділення поліції №1 Генічеського РВП Херсонської області зі заявою про кримінальне правопорушення з приводу того, що 08 лютого 2021 о 13:56 в магазині продавчиня вчинила проти неї кримінальні правопорушення, передбачені ст.364, 365, 367, 161 КК України. Перебувала в магазині без маски, продавчиня відмовила в продажі товару (а.п.3)

11 лютого 2021 року ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області зі скаргою на бездіяльність відповідальних осіб ВП №1 Генічеського РВП в Херсонській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за вказаною заявою (а.п.1-2).

Ухвалою слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 12 лютого 2021 року в задоволенні скарги ОСОБА_7 відмовлено.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що заява ОСОБА_7 не містить відомостей, які підлягають внесенню до ЄРДР і відсутні підстави для їх перевірки, шляхом проведення досудового розслідування.

Перевіривши оскаржуване судове рішення у відповідності із доводами апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками слідчого судді, виходячи із наступного.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.
Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч.1 ст. 11 КК України).
Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.
Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).
Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.
Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення (злочин) має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними, але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення (злочин) є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.
Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 від 17 червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.
Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.
Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
Як вбачається з матеріалів провадження, згідно талону-повідомлення №98 на виконання вимог ч.4 ст.214 КПК України уповноваженою особою ВП №1 Генічеського РВП прийнято і зареєстровано заяву ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення (злочину) (а.п.3).
Разом із цим, як вірно зазначив слідчий суддя, зміст вказаної заяви не містить відомостей, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, і немає підстав для їх перевірки, шляхом проведення досудового розслідування.
Зокрема зі змісту талону-повідомлення вбачається що ОСОБА_7 звернулася до поліції із заявою в якій стверджувала, що 08 лютого 2021 о 13:56 в магазині продавчиня вчинила проти неї кримінальні правопорушення, передбачені ст.364, 365, 367, 161 КК України. Перебувала в магазині без маски, продавчиня відмовила в продажі товару (а.п.3)

Поруч із цим, описані у вказаній заяві відомості не можуть бути предметом кримінально-правової оцінки, оскільки відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року на території України запроваджені обмежувальні протиепідемічні заходи. Згідно п.п. 1, 14 п.2 вказаної постанови на території України на період дії карантину забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких обслуговуються покупці без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.
Таким чином продавець, на виконання вказаної постанови КМ України, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби «COVID-19» правомірно міг вимагати від ОСОБА_7 вдягнути захисну маску для подальшого її обслуговування в приміщенні магазину.
Таким чином слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі дійшов вірного висновку, що узгоджується з усталеною судовою практикою щодо відсутності в заяві ОСОБА_7 відомостей, які підлягають внесенню до ЄРДР, що дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до ст. 214 КПК України.
Щодо доводів апеляційної скарги про зазначення слідчим суддею в ухвалі, що вказане судове рішення не підлягає оскарженню, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ст. 372 КПК України законодавцем визначено вимоги до ухвали суду, а також до її змісту. Одночасно, зазначеною статтею визначено, що ухвала суду складається з таких частин, а саме вступної, мотивувальної, а також резолютивної.
Законодавець в імперативній формі визначає, що в резолютивній частині ухвали зазначається висновки суду, строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді в резолютивній її частині було зазначено, що ухвала оскарженню не підлягає попри те, що положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.
Однак колегія суддів вважає, що це порушення не є суттєвим та не є підставою для скасування судового рішення, оскільки це жодним чином не вплинуло на реалізацію ОСОБА_7 її права на звернення з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції. Та вказане порушення було компенсовано прийняттям та розглядом апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.
Таким чином істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ч.2 ст.376 ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 12 лютого 2021 року, - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4