ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2854/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2353/21 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участі засудженого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 травня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільнені від відбування покарання ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 травня 2021 року відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» відносно ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Обґрунтовуючи своє рішення, судом зазначено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт. В силу ч.1 ст.71, ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2019 року остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 2 років 1 дня обмеження волі.
До районного суду звернувся начальник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_9 з поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року, як особи, яка довела своє виправлення.
Крім того, судом зазначено, що згідно довідки про стягнення та заохочення засуджений має 3 заохочення, стягнень нема; згідно довідки про працевлаштування ОСОБА_6 працював в обслуговуючому персоналі установи. У лютому та березні 2021 року до оплачуваної праці не залучався у зв`язку з відсутністю робочих місць; залучався до робіт з благоустрою установи без оплати праці; за час відбування покарання кошти з ОСОБА_6 на сплату боргу не утримувались і не переховувались; за власною ініціативою засуджений переказав кошти у розмірі 1000,00 гривень потерпілому ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Разом з тим, при вивчені даних, що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 , судом встановлено, що він раніше неодноразово судимий, проте, належних висновків для себе не зробив та через нетривалий час знову вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, що свідчить про те, що ОСОБА_6 має стійку тенденцію на скоєння злочинів, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Не погодившись з рішенням районного суду захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалуХарківського районного суду Харківської області від 20 травня 2021 року та постановити нову, якою задовольнити подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу захисник засудженого вказує на те, що він вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, так як суд не в повній мірі надав оцінку позитивній характеристиці ОСОБА_6 . Крім того, апелянтом зазначено, що судом не заакцентовано увагу на таких фактах, як переказ коштів засудженим потерпілому за власною ініціативою; задовільний стан здоров`я ОСОБА_6 , та той факт, що останній вину у злочині визнав повністю та міру покарання вважає справедливою.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та відомості особової справи засудженого, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
Вказані обставини можуть бути встановленні лише тривалим спостереженням за поведінкою засудженого та ставленням його до праці.
ОСОБА_6 засуджений 05 лютого 2020 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 125, ст.71 КК України до 2 років 1 дня обмеження волі.
Відповідно до характеристики, наданої начальником ДУ Хролівський виправний центр (№140)», що міститься в матеріалах особової справи, засуджений станом на 07 квітня 2021 року відбув більше ніж половину призначеного вироком суду строку покарання; з 28 березня 2020 року відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (№ 140).
Тобто адміністрація спостерігала за засудженим лише один рік, що об`єктивно не може бути достатнім для того , щоб зробити обґрунтовані а не формальні висновки щодо поведінки засудженого та ставлення його до праці.
Між тим, колегія суддів зазначає, що з огляду матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, був засуджений в 2013 році та в 2019 році з іспитовим строком, проте довіру суду не виправдав, на шлях виправлення не став та під час іспитового строку знову вчинив злочин, за який засуджений та в теперішній час відбуває покарання. З цього вбачається неефективність застосування до нього звільнення від відбування покарання.

Колегія суду, погоджується з рішенням суду та вважає, що засуджений ОСОБА_6 лише намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст. 81 КК України.
Вищенаведені висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в матеріалах судового провадження та особової справи засудженого, а тому не можуть спростовуватись апеляційними доводами захисника, які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а також щодо його незгоди з оскаржуваною ухвалою.
За таких обставин, апеляційна інстанція погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 внаслідок відсутності достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягли б за собою скасування оскаржуваної ухвали, не вбачається. Тому судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 травня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільнені від відбування покарання ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді