Номер провадження: 11-кп/813/624/21
Номер справи місцевого суду: 495/607/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2020 року в кримінальному провадженні №0000005 від 02.01.2020 року, -

встановив:

оскаржуваною ухвалою кримінальне провадження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.
Оскаржувана ухвала мотивована тим, що потерпіла ОСОБА_9 , в підготовчому судовому засіданні відмовилася від обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України, та звернулася до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження.Міськрайонний суд, пославшись на положення п.7 ч.1 ст.284, п.1 ч.1 ст.477 КПК України, відповідно до яких кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Суд зазначив, що вказане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, а оскільки потерпіла ОСОБА_10 відмовилась від обвинувачення відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд прийшов до висновку про можливість закриття кримінального провадження.

Не погоджуючись з рішенням суду заступник прокурора Одеської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу міськрайонного суду та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017 року №2227-VIII, який набрав законної сили 11 січня 2019 року, у п.7 ч.1 ст.284 КПК України внесені зміни, кримінальні провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством, закриттю у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення не підлягають, у зв`язку з чим рішення міськрайонного суду не можна вважатиобґрунтованим та законним.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_10 , яка будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилася.

За таких обставин, апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права потерпілої на доступ до правосуддя.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати; обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), судові рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством (зі змінами внесеними згідно із Законом України №2227-VIII від 06.12.2017 року).
Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» №2227-VIII від 06.12.2017 року, який набрав законної сили 11.01.2019 року, внесені зміни у п.7 ч.1 ст.284 КПК, шляхом доповнення уточненням «крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством».
Загальне правило щодо дії кримінального процесуального закону в часі відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України передбачає, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Однак, при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, з огляду на таке.

Відповідно до оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, 01 січня 2020 року, приблизно о 10:00 год., прийшовши до місця мешкання своєї колишньої співмешканки потерпілої ОСОБА_10 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому взявши з собою заздалегідь заготовлену дерев`яну рукоятку від сокири. Зайшовши до квартири, ОСОБА_7 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілій ОСОБА_10 два удари в область спини та один удар по лівій руці дерев`яною рукояткою від сокири, в наслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синця на правій лопатковій області та садна в лівій половині поперекової області, що відповідно до п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також закритого перелому основної фаланги 2-го пальця, що відповідно до п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, більш як 21 дня.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але спричинило тривалий розлад здоровя.
З огляду на встановлені обставини, слід констатувати, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні 01 січня 2020 року насильницьких дій відносно ОСОБА_10 , з якою він проживав в цивільному шлюбі, за місцем її проживання, із спричиненням потерпілій тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Таким чином, суд першої інстанції закрив кримінальне провадження, у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення, не врахувавши, що на момент вчинення злочину 01 січня 2020 року, вже були внесені зміни до законодавства, які набрали законної сили, та у відповідності до яких була скасована можливість закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення у кримінальному провадженні щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
За таких умов оскаржувану ухвалу не можна вважати законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Таким чином, у даному кримінальному провадженні апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені ч.1 ст. 412 КПК України, які були допущені судом першої інстанції, та які тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою ст. 412 цього Кодексу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.
Відповідно ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.
У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 КПК.
Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що встановлені апеляційним судом порушення не можуть бути усунені в порядку апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати ухвалу районного суду та призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2020 року, якою кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, в іншому складі суду.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4