КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001485 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Піски Буринського району Сумської області,громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави.
Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат пов`язаних з проведенням експертизи.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 жовтня 2020 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_7 , знаходився за адресою проживання в АДРЕСА_2 , в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини амфетамін, ОСОБА_7 , 05 жовтня 2020 року, через мережу інтернет зайшов на сайт, на якому було розміщено оголошення про продаж наркотичних засобів та психотропних речовин, на якому замовив для подальшого власного вживання психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. В цей же день, ОСОБА_7 отримав повідомлення, в якому було вказано адресу, за якою він може забрати «закладку» з особливо небезпечною психотропною речовиною, яку він незаконно придбав, а саме в районі Лісового масиву, після чого, ОСОБА_7 прибув до вказаного місця, де на землі знайшов, тим самим незаконно придбав поліетиленовий пакет, з особливо небезпечною речовиною, обіг якої заборонено амфетамін, який він поклав до правої кишені шортів, в які він був одягнений та став незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети подальшого збуту.
У подальшому, ОСОБА_7 , зберігаючи при собі вищевказаний поліетиленовий пакет, на громадському транспорті направився в напрямку вул. Березняківської в м. Києві, тим самим незаконно перевіз особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено амфетамін. Того ж дня, приблизно о 17 годині 10 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 11/1, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_7 , який під час поверхневої перевірки повідомив, що в правій кишені шортів зберігає при собі поліетиленовий пакет з білою порошкоподібною речовиною, що містить в своєму складі психотропну речовину амфетамін. У подальшому, в період часу з 19 години 15 хвилин до 19 голини 21 хвилин, під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 11/1, у ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з білою порошкоподібною речовиною, що містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину амфетамін масою 0,163 г, яку останній незаконно придбав, перевіз та зберігав при собі, для власного вживання, без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 рокускасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, за яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Апелянт звертає увагу на те, що 01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII, яким серед іншого були внесені зміни до Кримінального Кодексу України, зокрема і до ч. 1 ст. 309 КК України.
Так, санкція ч. 1 ст. 309 КК України після внесення змін передбачає наступні види покарання: штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
При цьому, як зазначає прокурор, інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення було вчинено ним 05 жовтня 2020 року, а саме після набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII.
Таким чином, підсумовує апелянт, ОСОБА_7 суд призначив покарання, розмір якого не передбачений санкцією ч. 1 ст. 309 КК України на момент вчиненням ним кримінального проступку.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає про те, що судом було невірно викладено фактичні обставини справи, а саме вказано, що ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, в той час як амфетамін відповідно до Постанови КМУ від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список №2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в «Таблиці II» є психотропною речовиною.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу з доповненнями та просив її задовольнити, обвинувачений ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційної скарги не заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, апеляційним судом не перевіряється, оскільки законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції в цій частині прокурором не оскаржується.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, не в повній мірі виконав наведені вимоги закону.
Відповідно до встановлених судом фактичних обставин ОСОБА_7 незаконно придбав, перевозив та зберігав амфетамін, що є психотропною речовиною. Однак, кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, вказав що ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб без мети збуту.
Колегія суддів вважає, що така помилка підлягає виправленню апеляційним судом шляхом внесення змін у вирок суду в частині викладення кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у вчиненні якого суд визнав ОСОБА_7 винуватим.
Також суд припустився помилки при призначенні обвинуваченому покарання.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
На підставі цього суд дійшов висновку за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу.
Колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості злочину, даних про особу обвинуваченого, призначений ОСОБА_7 вид покарання у виді штрафу є справедливим і відповідає меті покарання та загальним засадам призначення покарання.
В той же час, вирішуючи питання про розмір покарання, суд припустився помилки, та посилаючись на ст. 5 КК України, суд першої інстанції визначив ОСОБА_7 розмір штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, що діяла до 01 липня 2020 року, а саме у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Із матеріалів провадження вбачається, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення було вчинено ним 05 жовтня 2020 року.
Таким чином, суд не міг застосовувати положення ст. 5 КК України, оскільки на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII вже набув законної сили.
Так, станом на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку, санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачала серед іншого покарання у виді штрафу у розмірі від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Допущена судом помилка, яка полягає у неправильному застосуванні Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення може бути виправлена шляхом скасування в цій частині вироку суду першої інстанції та ухвалення вироку апеляційним судом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання, колегія суддів визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид та розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.
На думку колегії суддів, саме таке покарання за своїм видом є необхіднім та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, буде справедливим і відповідатиме меті покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання, перевезення психотропної речовини скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається засудженому та прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4