Провадження №: 1-кп/755/97/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного в суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 03 травня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лисичанська Луганської області, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 03 травня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України.
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, крім того, зазначив про відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту.

Захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з направленням обвинувального акту до суду поза межами строків досудового розслідування; надала скарги про визнання незаконними дії слідчого та прокурора, про визнання незаконним призначення групи слідчих та прокурів у цьому провадженні з подальшим визнанням неналежими усіх доказів у кримінальному провадженні; про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам діючого законодавства, є неконкретним, відсутнє чітке формулювання обвинувачення, не розкрито зміст обвинувачення, що призводить до неможливості зрозуміти пред`явлене обвинувачення та підготуватися до захисту, крім того, рідною мовою ОСОБА_3 є російська мова, вона проживала на території України, де спілкуються виключно на російській мові, але під час досудового слідства їй не було надано всіх документів зрозумілою та доступною для неї мовою, а також не був наданий перекладач для об`єктивного розуміння обвинувачення та суті справи, був відсутній адвокат.

У судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримала скарги та клопотання свого адвоката, та зазначила, що вона взагалі не розуміє українську мову, оскільки все життя проживала на території, де спілкувалися виключно російською мовою. Під час досудового розслідування у неї не було перекладача та адвоката, вона не розуміла змісту документів про що постійно повідомляла слідчому.

При обговоренні скарг та клопотань адвоката, прокурор категорично заперечував щодо їх задоволення.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення особі відповідно до обвинувального акту, що є межами судового розгляду.

Так, обвинувальний акт повинен містити відомості, зазначені в ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що вона своїми умисними діями вчинила втягнення особи в заняття проституцією, сутенерством, вчиненому щодо кількох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України; та своїми умисними діями створила та утримувала місця розпусти, а також звідництво для розпусти, вчинене з метою наживи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 302 КК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Зокрема, відповідно до вимог п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною мовою або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Крім того, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006 року в справі "І.Н. та інші проти Австрії").

Стаття 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права зазначає, що кожен має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому кримінального обвинувачення бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого йому обвинувачення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 63 Конституції України, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Насамперед, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 42 КПК України, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення.

Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою, або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Ці вимоги закону слідчим під час досудового розслідування та при складанні, а прокурором при затвердженні, обвинувального акту не дотримані.

У підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 не розуміє українську мову, спілкується виключно російською мовою, проживала на території України, де мовою спілкування, ведення діловодства тощо, - є виключно російська мова. В той же час, всі письмові докази в кримінальному провадженні складені українською мовою.

Зокрема, обвинувальний акт не перекладений на мову, яка є зрозумілою для ОСОБА_3 , що порушує її право на належний захист від пред`явленого звинувачення та роз`яснення обвинуваченій його суті. ОСОБА_3 стверджувала, що не розуміла змісту пред`явлених їй документів, не могла себе належно захищати, а тому помилково погодилася на угоду та визнання вини.

На думку суду, вищенаведені обставини суттєво порушують право ОСОБА_3 на захист та можливість обрати відповідні засоби захисту від пред`явленого їй звинувачення, що свідчить про порушення вимог кримінального процесуального кодексу України, а тому, суд приходить до висновку про необхідність повернення на підставі ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону.

На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 42, 110, 291, 314, 315, 372, 376 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 03 травня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 10 для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог Кримінального процесуального Кодексу України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1