УХВАЛА
Іменем України

02.04.2021 Справа №607/5780/21 Провадження № 1-кс/607/1905/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000428 від 31.03.2021 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, без постійного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

02.04.2021 старший слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000428 від 31.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 31.03.2021 приблизно о 13 год. 25 хв. у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні торгового центру «Епіцентр», розташованого на вул. Поліській, 7 у м. Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, 31.03.2021 приблизно о 13 год. 25 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні ТЦ «Епіцентр», розташованого на вул. Поліській, 7 у м. Тернополі, де підприємницьку діяльність здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть поміченими сторонніми особами, таємно повторно з корисливих мотивів шляхом вільного доступу з торгового стелажа вказаного магазину викрав 3 свердла торгової марки «Sparkyd 12x90 mm», 10 свердлів торгової марки «DeWaltExtreme2 DT5048 6,0 mm» та 1 свердло торгової марки «DeWaltExtreme2 DT5046 5,0 mm» загальною вартістю 1271 грн 61 коп., які заховав під верхній одяг, у який був одягнений.

Надалі ОСОБА_4 пройшов через касову зону, не заплативши за вказане майно, та вийшов з приміщення торгового центру. Однак розпорядитись викраденим ОСОБА_4 не зміг, так як одразу після виходу був затриманий працівниками служби безпеки ТОВ «Епіцентр К». Таким чином ОСОБА_4 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі.

Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0000428 від 31.03.2021 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на представника потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з викладених у ньому підстав та просила клопотання задовольнити. Додатково зазначила, що на даний час у Тернопільському міськрайонному суді на розгляді перебувають ще декілька обвинувальних актів відносно ОСОБА_4 , що свідчить про стійку злочинну діяльність останнього, а також підтверджує ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, зазначила, що в одному з цих кримінальних проваджень до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Однак підозрюваний порушив умови перебування під домашнім арештом, залишив місце свого проживання та, можливо, вчинив нове кримінальне правопорушення, в якому на даний час обґрунтовано підозрюється. Вказане стало підставою для зміни застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу на утримання під вартою. Однак строк тримання під вартою закінчився 30.03.2021 і оскільки суд не встигнув розглянути клопотання про продовження цього строку, ОСОБА_4 був звільнений з-під варти. Проте належних висновків останній не зробив, а 31.03.2021, можливо, вчинив дане кримінальне правопорушення, в межах досудового розслідування якого і розглядається це клопотання. Крім цього, прокурор зазначила, що ОСОБА_4 обізнаний про місце роботи представника потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, а тому може впливати на останніх, зокрема шляхом залякування, з метою зміни ними своїх показань або відмови від дачі показань. Також зазначила, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно визначити йому заставу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, так як ОСОБА_4 неофіційно працює і такий розмір застави не буде для нього непомірним.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання з тих підстав, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні цього кримінального правопорушення не є обґрунтованою, докази, які надав слідчий для її підтвердження, є недопустимими, а ризики є недоведеними. Зазначив, що протокол огляду місця події від 31.03.2021 є недопустимим, так як на той час ОСОБА_4 вже був затриманий, однак його право на захист було порушене, оскільки захисник йому забезпечений не був. При цьому такий огляд приміщення був здійснений без ухвали слідчого судді чи без дозволу власника. Крім цього, викрадене майно належним чином не вилучалось у ОСОБА_4 , так як така процесуальна дія не оформлена відповідним протоколом. Також вважає недопустимими докази, які надані стороною обвинувачення на підтвердження вартості викраденого майна, так як ці довідки не містять усіх необхідних реквізитів, а також отримані слідчим у непередбачений законом спосіб. Крім цього, допити свідків здійснені оперуповноваженим, а не слідчим, що не відповідає вимогам ст. 104, 106 КПК України. У протоколі огляду предмету зазначено, що додатком до нього є таблиця ілюстрацій, однак така таблиця у матеріалах відсутня. Також захисник звернув увагу, що ОСОБА_4 затриманий одразу після вчинення кримінального правопорушення, тобто приблизно о 13 год. 25 хв., а в протоколі затримання вказано, що фактичним часом затримання є 15 год. 30 хв., що також свідчить про порушення права ОСОБА_4 на захист. Щодо заявлених прокурором ризиків зазначив, що підозрюваний, будучи раніше неодноразово судимим, жодного разу не уникав від слідства та суду, а тому немає підстав вважати, що і під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 буде переховуватися. Враховуючи викладене, захисник просив відмовити у задоволенні клопотання, однак у разі, якщо слідчий суддя прийде до переконання про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу, просив застосувати домашній арешт у пору доби з 22 год. до 08 год.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника. Також зазначив, що клопотання є необґрунтованим та не відповідає вимогам ст. 184 КПК України. Щодо ризиків кримінального провадження вказав, що немає підстав вважати, що він буде вчиняти нові злочини, так як за вчинення попередніх кримінальних правопорушень він вже засуджений, а за тими обвинувальними актами, які перебувають на розгляді у суді, він ще не визнаний винуватим. Також вказав, що під час досудового розслідування у минулих кримінальних провадженнях він жодного разу не здійснював вплив на потерпілих чи свідків. Крім цього, зазначив, що навіть порушивши умови перебування під домашнім арештом, він не уникав від органу досудового розслідування, а з`являвся на усі виклики слідчого. Вказав, що покинув житло за місцем свого проживання лише з метою працювати та заробляти кошти для забезпечення особистих потреб. Щодо доданих до клопотання доказів, то також вважає їх недопустимими з підстав, на які вже посилався захисник. Додатково зазначив, що у протоколі огляду місця події не зазначені технічні характеристики фотоапарату, яким здійснювалась фіксація цієї слідчої дії. Вказав, що безпідставно не був включений до участі у здійснені такого огляду, хоча заявляв про це. Вважає, що поняті, які є працівниками торгового центру, є зацікавленими особами, а тому не могли бути понятими. Зазначив, що у разі визначення розміру застави, запропонований прокурором розмір є для нього непомірним і просив встановити заставу у розмірі 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Крім цього, просив взагалі відмовити у клопотанні та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту в пору доби з 20 год. до 08 год.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000428 від 31.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

31.03.2021 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Щодо часу затримання підозрюваного слідчий суддя зазначає таке.

Як вбачається зі змісту клопотання, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинене 31.03.2021 о 13 год. 25 хв. Одразу ж після можливого вчинення цього правопорушення останній був затриманий працівниками служби безпеки ТОВ «Епіцентр К».

Частини 2, 3 ст. 207 КПК України визначають, що кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статтях 482 і 482-2 цього Кодексу: 1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення; 2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.

Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому згідно з ч. 4, 5 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого.

Особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою (ст. 209 КПК України).

Системний аналіз даних норм права свідчить, що законодавець розмежовує поняття уповноваженої службової особи та іншої особи, яка здійснила затримання відповідної особи в порядку ч. 2 ст. 207 КПК України. При цьому у разі здійснення такого затримання інша особа має негайно проінформувати уповноважену службову особу про таке затримання, а остання складає протокол про затримання і зазначає час затримання, який починається не з фактичного затримання підозрюваного іншою особою, а з моменту можливості уповноваженій службовій особі особисто надати затриманій особі наказ, пов`язаний з обмеженням її свободи. І саме тоді уповноважена службова особа роз`яснює затриманому право на захист та надає можливість скористатись послугами адвоката.

За змістом ст. 1, 9 Закону України «Про охоронну діяльність» охоронці служби безпеки торгового центру не є уповноваженими службовими особами в розумінні ст. 208 КПК України і мають право на затримання особи при замаху на вчинення кримінального правопорушення як інші особи, які при цьому зобов`язані негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання чи доставити затриманого до уповноваженої службової особи.

Як вбачається зі змісту протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 31.03.2021, даний протокол складений старшим слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 в приміщенні службового кабінету № 59 даної установи. Час початку складення такого протоколу зазначений 17 год. 30 хв. При цьому фактичний час затримання ОСОБА_4 вказаний 15 год. 30 хв. Такі обставини, на думку слідчого судді, є досить ймовірними і свідчать про те, що протягом двох годин після затримання службою безпеки торгового центру ОСОБА_4 був доставлений до уповноваженої службової особи, якою є слідчий, і саме з моменту такого доставляння ОСОБА_4 вважається затриманим відповідно до ст. 209 КПК України. При цьому під час складення протоколу затримання, що здійснювалось у присутності ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_7 , останні, маючи можливість подавати свої заперечення щодо будь-яких обставин затримання, не зазначили у протоколі жодних зауважень про невідповідність часу затримання, зазначеного у цьому протоколі, фактичному часу затримання ОСОБА_4 .

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що посилання захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 про невідповідність протоколу затримання вимогам закону, а також порушення під час затримання права підозрюваного на захист не є обґрунтованим, доведеним та спростовуються нормами Кримінального процесуального кодексу України та доданими до клопотання матеріалами.

01.04.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол огляду місця події від 31.03.2021, зі змісту якого вбачається, що об`єктом огляду є приміщення служби безпеки та в подальшому торговий зал торгового центру «Епіцентр» на вул. Поліській, 7 у м. Тернополі, а також що під час даної слідчої дії здійснено вилучення 14 свердел, які перед цим були виявлені службою безпеки у ОСОБА_4 ; протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_8 від 01.04.2021, який зазначив про обставини вчиненого кримінального правопорушення за фактом викрадення у ТЦ «Епіцентр» 14 свердел; копія прибуткової накладної № Пнк/TR-0042765 від 09.10.2019 та витяг зі зміни ціни закупки, якими підтверджується можлива вартість викраденого майна; протоколи допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 31.03.2021 та ОСОБА_11 від 01.04.2021, які є працівниками служби безпеки ТЦ «Епіцетр» та повідомили про обставини вчиненого кримінального правопорушення; протокол огляду предмету від 01.04.2021.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя зауважує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо недопустимості доказів слідчий суддя зазначає таке.

Так, щодо посилання, що огляд місця події здійснювався без ухвали слідчого судді чи дозволу власника приміщення торгового центру, то, як вбачається зі змісту протоколу, огляд здійснювався у присутності начальника служби безпеки ТОВ «Епіцентр К», який є одночасно і представником потерпілого і який надав дозвіл на здійснення такого огляду, про що вказано у протоколі огляду.

При цьому здійснення огляду місця події за участі понятих, які є працівниками ТОВ «Епіцентр К», не суперечить вимогам закону. Так, ч. 7 ст. 223 КПК України визначає, що понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження. Доказів, що поняті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 належать до будь-кого з перелічених осіб, стороною захисту не надано.

Так само і відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, а тому слідчий суддя відхиляє посилання захисника на те, що свердла були вилучені з порушенням вимог закону.

Також щодо здійснення допиту свідків оперуповноваженим Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 , то такий допит здійснений останнім на підставі доручення № 4073 від 31.03.2021, виданого слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , що відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України.

Щодо документів, які підтверджують вартість викраденого майна, слідчий суддя зазначає, що на даному етапі досудового розслідування здійснюються першочергові слідчі (розшукові) дії, які внаслідок своєї нетривалості можуть підтвердити обґрунтованість підозри у вчиненні даного кримінального правопорушення, а відомості, які в них містяться, в подальшому будуть підтверджені іншими передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України доказами, зокрема висновком експерта за результатами судової товарознавчої експертизи. Також, враховуючи наявність на даних довідках відповідних штампів ТОВ «Епіцентр К», слідчий суддя не має підстав сумніватися у достовірності інформації, яка в них міститься. При цьому за змістом ч. 3 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, зокрема шляхом витребування та отримання від підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб документів, що спростовує доводи сторони захисту про отримання таких доказів в неналежний спосіб.

Відтак слідчий суддя відхиляє посилання сторони захисту щодо недопустимості усіх доданих до клопотання доказів, вважаючи ці посилання недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, оскільки навіть копію власного паспорту підозрюваний ОСОБА_4 вважає неналежно оформленою та недопустимою.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

Так, в обґрунтування застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на представника потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_15 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років чотирьох місяців (враховуючи вимоги ст. 15, 68 КК України). Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Також підозрюваний не має офіційного місця роботи та зареєстрованого місця проживання, його соціальні зв`язки є досить слабкими, що в сукупності дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Відтак слідчий суддя вважає, що даний ризик є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Щодо ризику впливати на представника потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, то при встановленні наявності цього ризику слідчим суддею враховано встановлену законом процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Так, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Відтак ризик впливу на представника потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від представника потерпілого та свідків та дослідження їх судом. Вказане доводить, що з метою зміни останніми своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань ОСОБА_4 може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. При цьому, враховуючи, що підозрюваний обізнаний про місце роботи останніх, ймовірність цього впливу є досить високою.

Також прокурором доведено, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпеку підозрюваного, його схильність до вчинення протиправних діянь та, враховуючи відсутність в останнього офіційного постійного доходу, можливість вчинити нове кримінальне правопорушення з метою особистого збагачення.

Відтак слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Також слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим. З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо злочину.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За встановлених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, недопустимості доказів та відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними та недоведеними у судовому засіданні.

При цьому слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги відсутність у підозрюваного зареєстрованого місця проживання, офіційного місця роботи, його соціальні зв`язки, які є слабкими, наявність на розгляді у суді ще декількох обвинувальних актів відносно ОСОБА_4 , відсутність доказів про негативний стан здоров`я підозрюваного, який би унеможливлював його перебування в умовах СІЗО, та доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Крім того, згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається, зокрема у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , його сімейний та матеріальний стан, відсутність доказів, що останній має у своїй власності рухоме чи нерухоме майно, а також з урахуванням обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя доходить висновку про необхідність визначення застави у розмірі 8 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також такий розмір застави відповідає позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки. Слідчий суддя вважає, що такий розмір застави не є непомірним для підозрюваного, однак водночас є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження та запобігання встановленим ризикам.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з представником потерпілого та свідками у цьому кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000428 від 31.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів.

Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 28.05.2021.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 8 (восьми) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 18160 (вісімнадцять тисяч сто шістдесят) гривень. Застава має бути внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за « ОСОБА_4 » у кримінальному провадженні № 0000428 за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.04.2021.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з представником потерпілого та свідками у цьому кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважатиметься таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави встановити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків до 31.05.2021.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава буде звернена в дохід держави, зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й буде використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1