Гребінківський районний суд Полтавської області
Справа № 528/59/21
Провадження №1-кп/528/49/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 берзня 2021 м. Гребінка
Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 09 січня 2021 відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноярськ Російської Федерації, росіянина, громадянин України, з середньою базовою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні осіб не має, інваліда ІІІ групи (загальне захворювання), депутатом не являється, участі в АТО та ООС не брав, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.259 КК України,-
в с т а н о в и в:
08.01.2021 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, в вагоні №1 приміського потягу №6069 сполученням «ст. Гребінка ст. ім. Т. Шевченка», який у вказаний час перебував в межах м. Гребінка Полтавської області, де у нього виник умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, у вагоні потягу в якому він рухається, тобто у вагоні приміського потягу №6069 сполученням «ст. Гребінка ст. ім. Т. Шевченка».
Реалізуючи свій злочинний умисел та переслідуючи мету порушення громадської безпеки ОСОБА_4 08.01.2021 близько 20 год. 30 хв. усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, використовуючи особистий мобільний телефон марки «Bravis Clamp», червоного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в середині якого встановлено сім карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , здійснив дзвінок на телефон спецлінії «102» Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Полтавській області, в ході якого достовірно знаючи, що інформацію яку він збирається повідомити є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку загального страху і невпевненості у населення, порушить громадську безпеку та нормальну роботу залізничного транспорту, повідомив оператору спецлінії «102» про підготовку вибуху у вагоні приміського потягу №6069 сполученням «ст. Гребінка ст. ім. Т. Шевченка».
В ході виїзду працівниками поліції Драбівського відділення полції Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області до залізничної станції «Драбове Барятинське», вищевказане повідомлення ОСОБА_4 про підготовку вибуху не підтвердилося, про що було складено відповідний Акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 7 від 08.01.2021 працівниками вибухотехнічного відділу ГУНП в Черкаській області.
Внаслідок вказаних дій, завідомо неправдиве повідомлення ОСОБА_4 про підготовку вибуху у вагоні приміського потягу №6069 сполученням «ст. Гребінка ст. ім. Т. Шевченка» призвело до створення обстановки загального страху, невпевненості, порушення нормальної роботи залізничного транспорту та евакуації людей з вагонів, чим було порушено спокій громадян.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.1 ст. 259 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєному визнав в повному обсязі, щиро покаявся, усвідомив значення своїх протиправних дій, надав свідчення, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Підтвердив, що вказаний злочин вчинив за умов та обставин викладених в обвинувальному акті. При призначенні покарання просив не позбавляти його волі, оскільки він стає на шлях виправлення.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується і іншими доказами по провадженню, які усіма учасниками судового розгляду визнані та ніким не оспорюються.
Таким чином, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, що відносяться до фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.
Суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме: допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження стосовно особи обвинуваченого та залучення речових доказів до матеріалів провадження, а також даних щодо процесуальних витрат.
Зважаючи на покази обвинуваченого, останні відповідають пред`явленому обвинуваченню та не оспорюються сторонами кримінального провадження.
Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
При визначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, санкцією ч. 1 ст. 259 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, що свідчить згідно ст. 12 КК України, про вчинення обвинуваченим тяжкого злочину.
Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування та судом визнано, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття.
Щодо особи обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_4 за час судового розгляду справи в суді вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України вважається раніше не судимим, є інвалідом третьої групи, не досяг пенсійного віку та не є військовослужбовцем.
Обвинувачений за місцем свого проживання характеризуються посередньо, громадський порядок не порушує, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтізіатра не перебуває.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Крім того, підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому - судом не встановлені.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставин його вчинення, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача, обвинуваченого, обставини викладені органом пробації в досудовій доповіді, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 за вчинення тяжкого злочину належить призначити покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
Разом з цим, суд враховує, що вищенаведені обставини знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік з визначенням відповідних обов`язків судом.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення трасологічної експертизи на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 закінчився 22.03.2021, сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.50, 65-67, 75,76, ч. 1 ст. 259 КК України, суд,
у х в а л и в :
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку 24.03.2021 року.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення трасологічної експертизи в розімірі 817 (вісмсот сімнадцять) грн. 25 коп.
Речові докази мобільний телефон в корпусі червоного кольору марки «Bravis Clamp», з сім картками мобільних операторів, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити в останнього.
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_1