Справа № 645/6127/19
Провадження № 1-кп/645/218/21
В И Р О К
15 квітня 2021 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого покрівельником рулонних покрівель та покрівель із штучних матеріалів в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельник», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 01.09.2019 року приблизно о 12:10 год., перебуваючи між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , побачив раніше не знайому йому раніше ОСОБА_9 , яка в своїх руках тримала сумку з особистими речами. В цей момент, у ОСОБА_3 виник злочинний намір на відкрите викрадення особистого майна, належного ОСОБА_9 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, наздогнавши зі спини потерпілу ОСОБА_9 , шляхом ривку, вирвав з її рук її сумочку, в якій знаходились грошові кошти в іноземній та вітчизняній валюті на загальну суму 320 гривень 90 копійок та мобільний телефон S-Tell S1-08, вартість якого, відповідно до висновку судово- товарознавчої експертизи №6/2216СЕ-19 від 06.09.2019 року, складає 194 гривні 00 копійок, тим самим незаконно заволодів вказаним майном, належним потерпілій ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_3 з викраденим майном побіг в сторону будинку АДРЕСА_5 , спричинивши потерпілій матеріальний збиток на суму 514 гривень 90 копійок.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що приблизно о 12:00 год. 01.09.2019 року по вул. Василя Мельника у м. Харкові він побачив жінку, в лівій руці якої перебувала жіноча сумка, якою він вирішив заволодіти, оскільки знаходився в скрутному матеріальному становищі, не мав роботи, грошей та не їв приблизно п`ять днів. Підійшовши до цієї жінки зі спини вирвав з її лівої руки сумку та побіг. Приблизно через 3-4 хвилини вирішив викинути сумку, оскільки зрозумів, що вчинив кримінальне правопорушення. Обвинувачений стверджував, що нічого з сумки потерпілої не брав та взагалі її не відчиняв. Відразу після цього на вулиці його затримали співробітники поліції, з якими знаходилася потерпіла, яка вказала на нього. Обвинувачений повідомив співробітникам поліції де він викинув сумку потерпілої, вони пройшли на це місце та знайшли цю сумку та потерпіла перевірила її вміст.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Суд, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Судом з`ясовано, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає доведеною.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, має офіційне місце реєстрації та місце роботи, не одружений, утриманців не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" зі змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст. 65 КК України, а саме: враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, молодий вік обвинуваченого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечного діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов до висновку про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України.
На період іспитового строку суд покладає на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Згідно зі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме витрати на залучення експерта в сумі 628 гривень 04 копійки.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався та підстави для його обрання відсутні.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 п.п. 1, 2, ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається (направляється) обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1