Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2861/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Новоград-Волинський міськрайонного суду Житомирської області від 10.02.2021 щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК Укаїни,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Новоград-Волинський міськрайонного суду Житомирської області від 10.02.2021

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області, Луцького району, с. Коршовець, освіта середня спеціальна, не судимого, одруженого, інваліда ІІ групи, на утриманні має одну неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 2 512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) гривень 16 копійок судових витрат за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 3/527 та експертизи механізму та обставин ДТП № 3/573.

Накладений арешт на втобус-D MERCEDES-BENZ 310 D д.н.з. НОМЕР_1 - скасовано.

Речовий доказ у кримінальному провадженні:

- автобус-D MERCEDES-BENZ 310 D д.н.з. НОМЕР_1 , повернуто власнику ОСОБА_9 .

Згідно вироку суду встановлено, що 9 червня 2019 року близько 00 годин 30 хвилин водій ОСОБА_7 керував технічно справним автобусом-D MERCEDES-BENZ 310 D д.н.з. НОМЕР_1 , перевозячи пасажирів, серед яких знаходились ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Рухаючись у вказаний день та час вказаним транспортним засобом у темну пору доби, по неосвітленій вуличним освітленням під`їзній дорозі від м. Новограда-Волинського в напрямку автодороги Київ-Чоп, поблизу с. Майстрів, Новоград-Волинського району, водій ОСОБА_7 в порушення вимог п. 1.10 «дорожні умови», «дорожня обстановка» та п. 2.3 б) ПДР України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, будучи неуважним, не простежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, в результаті чого допустив виїзд керованого автобусу за межі проїзної частини ліворуч по напрямку руху, що призвело до його перекидання. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автобуса-D MERCEDES-BENZ 310 D д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому 4 поперекового хребця, синців в поперековій ділянці та в ділянці тазу справа, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Пасажиру ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шиловидного відростку лівої променевої кістки, забою м`яких тканин лівої половини грудної клітини і передньої черевної стінки, правого ліктьового суглобу, підшкірної гематоми передньої черевної стінки, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 б); 1.10 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 , правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду від 10 лютого 2021 року є незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в зв`язку з чим підлягає скасуванню. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами. В решті вирок суду залишити без змін.

Посилається на те, що санкцією частини 1 статті 286 Кримінального кодексу України в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008 встановлено, що порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження карається штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Однак суд першої інстанції призначив покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, при цьому не зазначив щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу частково, просила задовольнити з викладених в ній мотивів, однак при цьому вирок змінити, а не скасувати та постановити новий, як зазначено в апеляційній скарзі, оскільки питання пр погіршення становища обвинуваченого не стоїть.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечив щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, однак просив покарання не збільшувати.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та представник останньої ОСОБА_12 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, будучи повідомленими належним чином згідно вимог ст.135 КПК України, що підтверджується телефонограмами. Клопотань щодо відкладення судового засідання не надіслали. Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд вказаного кримінального провадження у відсутність потерпілих та представника потерпілого, які належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, думку та доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за обставин, встановлених і викладених судом у вироку, обґрунтовано доказами, дослідженими у встановленому законом порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, та ніким із сторін кримінального провадження не оспорюється.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційної скарги, які по суті знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції підлягає зміні із вирішенням питання щодо додаткового покарання.

Так вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше несудимий, має на утриманні неповнолітню дитину, вину визнав, у вчиненому, щиро розкаявся, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, враховано також думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні обвинуваченому. Також судом враховано обставини, що пом`якшують покарання- щире каяття та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин.

Наявність обставин, які пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, дали підстави суду першої інстанції дійти до висновку про можливість призначення йому покарання у виді штрафу, з чим погоджується й колегія суддів.

Разом з тим, правильно вирішивши питання щодо призначення основного покарання, суд помилково не вирішив необхідність призначення чи непризначення додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в апеляційному суді є: неправильне застосування закон про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням кримінального закону, згідно зі ст.409, 413 КПК України, що тягне за собою скасування або зміну вироку, є: незастосування судом кримінального закону, який підлягає застосуванню.

Суд при постановленні вироку зобов`язаний при призначенні покарання за ч.1 ст. 286 КК України вирішити питання про доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до санкції частини 1 статті 286 Кримінального кодексу України в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008 встановлено, що порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження карається штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Проте, суд першої інстанції, у порушення вимог ст.368 КПК України, при призначенні ОСОБА_7 покарання, питання доцільності застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання наявності підстав для призначення ОСОБА_7 додаткового покарання, колегія суддів виходить з того, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості з необережності, свою вину визнав повністю та щиро розкаявся, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, потерпілі не наполягали на суворому покаранні обвинуваченому, та вважає, що відсутні підстави для призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, не погіршивши таким чином становище обвинуваченого.

За таких обставин колегія суддів, виходячи з вимог ст.ст.409, 413 КПК України, вважає, що вирок суду в частині призначення покарання необхідно змінити і вважати ОСОБА_7 засудженим до призначеного судом основного покарання без позбавлення права керування транспортними засобами, а вимоги прокурора в апеляційній скарзі про необхідність постановлення нового вироку вважає необґрунтованими.

В решті вирок суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Новоград-Волинський міськрайонного суду Житомирської області від 10.02.2021 щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: