Справа № 760/2504/21
Провадження № 1-кс/760/887/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: адвоката ОСОБА_3 (свідоцтво № 2103/10 від 24.10.2002р. про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги та ордер),

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу захисника ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на бездіяльність старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , яка виразилася у неповерненні тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0000083 від 30.07.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000083 від 30.07.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

05.01.2021р. старшим слідчим СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_4 , та під час особистого обшуку ОСОБА_4 слідчим було вилучено майно, а саме: дві картки «Ощадбанку», одну картку «Приватбанку», технічний паспорт на автомобіль марки «ДЕУ Ланос», водійське посвідчення ОСОБА_4 , сім-карту, карту автозаправки «КЛО», карту автозаправки «ВОГ», грошові кошти в сумі 200 доларів США, портмоне чорного кольору, мобільний телефон марки SAMSUNG G, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Разом з тим, в передбачений КПК України строк слідчий не звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, тому дане майно, за відсутності клопотання про арешт майна, повинно бути негайно повернуте особі, у якої його було вилучено.

Тому, захисник ОСОБА_3 просила слідчого суддю за результатами розгляду даної скарги визнати протиправною бездіяльність старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , яка виразилася у неповерненні вилученого в ОСОБА_4 майна та зобов`язати уповноваженого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000083 від 30.07.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернути ОСОБА_4 майно, тимчасово вилучене 05.01.2021р. під час затримання, в порядку ст. 208 КПК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримала подану скаргу та просила повернути ОСОБА_4 вилучене майно, оскільки слідчим в передбачений КПК України строк арешт на вилучене майно не було накладено. Тому, за відсутності клопотання про арешт майна, тимчасово вилучене майно підлягає негайному поверненню володільцю майна.

Уповноважений слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду скарги. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд скарги у відсутності слідчого.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали скарги та надані документи, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Як встановлено в ході судового розгляду скарги, слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000083 від 30.07.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

05.01.2021р. старшим слідчим СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_4 , та під час особистого обшуку ОСОБА_4 слідчим було вилучено майно, а саме: дві картки «Ощадбанку», одну картку «Приватбанку», технічний паспорт на автомобіль марки «ДЕУ Ланос», водійське посвідчення ОСОБА_4 , сім-карту, карту автозаправки «КЛО», карту автозаправки «ВОГ», грошові кошти в сумі 200 доларів США, портмоне чорного кольору, мобільний телефон марки SAMSUNG G, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Відповідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду скарги, після вилучення, 05.01.2021р., в ОСОБА_4 майна, орган досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 171 КПК України, не звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, що, на думку слідчого судді, суперечить вимогам КПК України. Доказів зворотнього слідчому судді не надано.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя неодноразово звертав увагу на: структуру статті 1 Першого протоколу, а саме «три норми»: Ця стаття містить три окремі норми. Перша норма, яка має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма стосується випадків позбавлення майна і підпорядковує його певним умовам вона міститься в другому реченні частини першої. Третя норма визнає, що держави мають право, зокрема, контролювати використання майна, відповідно до загальних інтересів, шляхом запровадження законів, які вони вважають необхідними для забезпечення такої мети; ця норма міститься в частині другій.

Перед тим як з`ясувати, чи було дотримано першу норму, Суд повинен встановити застосовність у цій справі решти двох норм. Рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) від 23 вересня 1982 р., заяви №№ 7151/75; 7152/75, серія А, № 52.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Суд також наголошує на тому, що втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статті 1 Протоколу № 1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення цієї рівноваги відбивається в структурі статті 1 загалом, а отже, й у частині другій. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

З`ясовуючи, чи дотримано цієї вимоги, Суд визнає, що держава має право користуватися широкими межами свободи розсуду як у виборі засобів примусового виконання наказів, так і у з`ясуванні виправданості наслідків такого виконання наказів у світлі загальних інтересів виконання, що спрямоване на досягнення мети, поставленої даним законом. У таких сферах, як житлова, що відіграє центральну роль у забезпеченні добробуту й економічної політики в сучасному суспільстві, Суд поважатиме законодавчі рішення, якщо вони відповідають загальним інтересам і ґрунтуються на чітко сформульованому розумному вмотивуванні (див. рішення у справі «Мелахер та інші проти Австрії» (Mellacher and Others v. Austria), заяви №№ 10522/83; 11011/84; 11070/84, рішення від 19 грудня 1989 р., п. 48, та у справі «Шассанью та інші проти Франції» (Chassagnou and Others v. France) [GC], від 29 квітня 1999 р., заяви №№ 25088/94, 28331/95 та 28443/95, п. 75). Рішення у справі «"Іммобільяре Саффі" проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [GC] від 28 липня 1999 р., заява № 22774/93, п. 49.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя дійшов до висновку, що таке втручання не відповідає принципам пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і основними правами людини та призвело до обмеження права власності ОСОБА_4 на безперешкодне користування своїм майном.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати уповноваженого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000083 від 30.07.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернути ОСОБА_4 майно, тимчасово вилучене 05.01.2021р. під час затримання, в порядку ст. 208 КПК України, а саме: дві картки «Ощадбанку»; одну картку «Приватбанку»; технічний паспорт на автомобіль марки «ДЕУ Ланос»; водійське посвідчення ОСОБА_4 ; сім-карту; карту автозаправки «КЛО»; карту автозаправки «ВОГ»; грошові кошти в сумі 200 доларів США; портмоне чорного кольору; мобільний телефон марки SAMSUNG G, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги захисника ОСОБА_3 щодо визнання протиправною бездіяльність старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , яка виразилася у неповерненні вилученого в ОСОБА_4 майна, оскільки прийняття такого рішення, за результатами розгляду слідчим суддею скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, відповідно до вимог ст. 307 КПК України не передбачено.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга захисника ОСОБА_3 , подана в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 167, 168, 169, 303-307, 309, 369-372, 533, 534 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу захисника ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноваженого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000083 від 30.07.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернути ОСОБА_4 майно, тимчасово вилучене 05.01.2021р. під час затримання, в порядку ст. 208 КПК України, а саме:

- дві картки «Ощадбанку»;

- одну картку «Приватбанку»;

- технічний паспорт на автомобіль марки «ДЕУ Ланос»;

- водійське посвідчення ОСОБА_4 ;

- сім-карту;

- карту автозаправки «КЛО»;

- карту автозаправки «ВОГ»;

- грошові кошти в сумі 200 доларів США;

- портмоне чорного кольору;

- мобільний телефон марки SAMSUNG G, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1