ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/70/21 Справа № 212/5377/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001064 за апеляційними скаргами прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2020 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, працюючого на ПАТ «КЗРК» прохідником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2020 року ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15-ч.1ст. 115 КК України і призначено йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з дня затримання та приведення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.
Зараховано в строк покарання період попереднього ув`язнення ОСОБА_9 з 12 червня 2017 року по 06 серпня 2018 року згідно ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Судом також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним в тому, що він 12.06.2017 року, у вечірній час, знаходився поблизу супермаркету «АТБ», що розташований по вул. Едуарда Фукса 1-А (колишня вул. Тухачевського) в Покровському районі м. Кривого Рогу, де зустрів свою дружину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Під час розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , виникла сварка з причин розходження в поглядах на спільне сімейне життя та підозрою останньої у зраді ОСОБА_9 .
Поведінка та дії ОСОБА_8 обурили ОСОБА_9 , викликавши у нього гостру неприязнь до ОСОБА_8 та умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння їй смерті за вказаних мотивів.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_9 , 12.06.2017 року приблизно об 19 годині 20 хвилин, знаходячись поблизу супермаркету «АТБ», що розташований по вул. Едуарда Фукса 1-А в Покровському районі м. Кривого Рогу, діючи з метою спричинення смерті потерпілій ОСОБА_8 з мотивів гострої неприязні до неї, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи достеменно обізнаним, що голова є життєво важливий орган людини, розуміючи небезпеку для життя потерпілої, маючи прямий умисел на заподіяння потерпілій ОСОБА_8 смерті, дістав з кишені вдягнених на нього штанів розкладний ніж, що носив при собі, тим самим підшукав собі знаряддя вбивства, та тримаючи його в правій руці наніс потерпілій ОСОБА_8 один за одним не менше восьми ударів в область обличчя, а саме в область лівого ока, лівої щоки, праворуч в виличній області і скроневій області, носу та праворуч в надбрівній області. Не звертаючи уваги на крики потерпілої ОСОБА_8 , яка в момент нанесення вищевказаних ударів намагалась прикрити обличчя руками, ОСОБА_9 , тримаючи розкладний ніж у правій руці наніс потерпілій ОСОБА_8 не менше трьох ударів клинком даного ножу в область лівої кисті. Одразу ж після цього, не зупинившись на досягнутому, ОСОБА_9 тримаючи розкладний ніж у правій руці наніс потерпілій ОСОБА_8 не менше двох ударів клинком ножа в область лівого передпліччя та не менше одного удару в область грудної клітини праворуч. Від отриманих ударів потерпіла ОСОБА_8 не встояла на ногах та впала на тротуарне покриття обличчям до низу. Користуючись значною фізичною перевагою та тим, що потерпіла ОСОБА_8 не чинить будь-якого опору, лежачи обличчям до низу, ОСОБА_9 , продовжуючи діяти на досягнення своєї злочинної мети, направленої на заподіяння потерпілій ОСОБА_8 смерті, утримуючи розкладний ніж у правій руці, стоячи над потерпілою, наніс один удар, зверху вниз, клинком вищевказаного ножа в область лівої лопатки - ділянку розташування життєво-важливого органу людини - серця та залишив вказаний ніж в тілі потерпілої ОСОБА_8 .
Після цього ОСОБА_9 вирішивши, що вчинив усі дії, необхідні для заподіяння смерті ОСОБА_8 припинив своє злочинне посягання та з місця скоєння кримінального правопорушення зник.
Свої злочинні дії, спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не довів до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як потерпіла, з наявними тілесними ушкодженнями була виявлена громадянами, та цим же днем 12.06.2017 бригадою швидкої медичної допомоги, була госпіталізована до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8 «ДОР», де їй було надано своєчасну медичну допомогу, в результаті чого смерть ОСОБА_8 не настала.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 , направлених на заподіяння ОСОБА_8 смерті, останній були спричинено тілесні ушкодження у вигляді: проникаюче поранення склери, тотальне відшарування сітківки, контузія тяжкого ступеню, травматична катаракта, гемофтальм лівого очного яблука; 16 колото-різаних сліпих поранень в області нижнього повіка лівого ока, лівої виличної області, лівої щоки, правої виличної і скроневої області, на кінчику носа, в правій надбрівній області, лівого плечового суглобу, правої половини передньої поверхні грудної клітини, лівої верхньої кінцівки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1348, від 14.08.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою постійною втрати загальної працездатності 35%.

В апеляційних скаргах:

- прокурор з урахуванням доповнень просить вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.06.20 року скасувати в частині призначення покарання та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що кваліфікація дій та винуватість засудженого ОСОБА_9 , не оскаржуються, але вирок стосовно останнього має бути скасовано у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.
На думку апелянта, суд не в повній мірі прийняв до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років позбавлення волі, та особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який вчинив інкримінований йому злочин стосовно близької людини, в місті великого скупчення людей (практично навпроти входу в супермаркет "АТБ"), саме завдяки небайдужості яких (кинулися на допомогу потерпілій, намагалися затримати вбивцю, негайно викликали швидку медичне допомогу та звернулись до працівників поліції) і не настала смерть потерпілої; наносив колоті поранення зі значною силою в різні анатомічні ділянки обличчя та тіла (наскрізь пробив ліве передпліччя); наносив удари ножем матері на очах її малолітньої дитини; в заподіяному щиро не розкаявся; під час судових засідань декілька разів змінював свої покази, намагався ввести колегію суддів в оману; після вчинення інкримінованого злочину намагався втекти з місця злочину; медичну чи будь яку іншу допомогу потерпілій ОСОБА_8 не надав, залишив малолітню дитину біля матері, яка лежала в крові та самостійно до правоохоронних органів не звернувся - що свідчить про його байдуже відношення до скоєного.
Також прокурор вважає, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-УІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» необхідно зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 12 06.2017 року до 06.08.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки судом останнььому цей строк було зараховано до призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

- захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати вирок Жовтневого районного суду м Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.06.2020 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з вироком суду першої інстанції не погоджується з огляду на істотне порушення судом вимог матеріального права та кримінального процесуального закону, порушення права на захист, що полягало у відмові суду першої інстанції у задоволенні клопотання захисника про призначення психологічної експертизи, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість. Вважає, що судове слідство проведено не повно, не надано належну оцінку наявним доказам у справі, не виконано всі дії, які мають бути виконані для встановлення обставин та прийняття рішення поза розумним сумнівом.
Вказує, що у судовому рішенні недостовірно викладено фактичні обставини, не враховано, що конфлікт фактично спровокувала потерпіла, яка своїми словами та поведінкою, спрямованою на приниження гідності підсудного як чоловіка, викликала його агресію. У мотивувальній частині вироку при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначено конкретного мотиву та мети спроби вбивства потерпілої, хоча саме виходячи з мотивів та мети можна відрізнити умисне вбивство від умисного нанесення тяжких тілесних ушкоджень, чи спробі вбивства, що вчинене в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому поводженням, що принижує честь і гідність особи.
Звертає увагу, що підсудний не пам`ятає у повній мірі механізм нанесення ударів та певні деталі вчинення правопорушення, що може свідчити про знаходження його у стані душевного хвилювання (афекту) чи тимчасового психологічного розладу, що у свою чергу впливає на кваліфікацію злочину, отже призначення та проведення психологічної експертизи у такому випадку є необхідним, оскільки може змінити правову кваліфікацію злочину чи встановити певні пом`якшувальні обставини та мотиви вчинення злочину. Відмовляючи у призначенні та проведенні експертизи суд фактично позбавив особу права на свій захист та відмовив у неупередженому та повному розгляді справи.
Також зазначає, що у вироку не зазначено мотиви, з яких на думку суду, обвинувачений бажав завдання потерпілій саме смерті, а не тілесних ушкоджень, не зазначено взагалі, чим обумовлене та підтверджене нібито намагання її підзахисного саме вбити, а не скалічити потерпілу, оскільки навіть допитана у судовому засіданні потерпіла зазначила, що підсудний, її чоловік, не бажав настання її смерті, ніколи не погрожував вбити її, ніколи не говорив такі слова, вона вважає, що він мав намір спотворити її обличчя шрамами, щоб вона перестала бути привабливою для інших чоловіків. Під час події вона також не сприймала його дії як такі, що направлені на її вбивство, впевнена, що вбивати її він наміру не мав.
Сукупність наведених у вироку доказів, на думку апелянта, переконливо свідчить про те, що поведінка засудженого ОСОБА_12 до та після вчинення злочину, механізм, характер, спосіб завдання, сила удару та локалізація тілесного ушкодження, а також знаряддя злочину - ніж, безумовно, вказують на спрямованість його дій саме на завдання тілесних ушкоджень, які не потягнуть за собою смерть, як наслідок, які спрямовані на залишення шрамів на обличчі потерпілою, маючи за мету зробити так, щоб потерпіла перестала подобатись іншим чоловікам та до віку жила з обвинуваченим у шлюбі, а тому вважає, що хоча судом і вірно були встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, дії її підзахисного повинні бути кваліфіковані за ч.1 ст. 121, а не за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, у зв`язку з чим і просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

- потерпіла ОСОБА_8 просить скасувати вирок Жовтневого районного суду м Кривого Рогу від 16.06.2020 року та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_13 невинним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом не було враховано, що саме вона спровокувала конфлікт, оскільки висловлювалась у бік підсудного образливо, тому, що була на нього зла. Стверджує, що її чоловік ніколи не хотів її вбивати, ніколи не погрожував вбити, під час події він цілився в обличчя, щоб залишити на ньому шрами, в око він поцілив цілком випадково, оскільки потерпіла крутилась, відхиляючись від ударів, удар в лопатку також не мав на меті її вбити, а був випадковим, тому, що вона падала у той час, коли підсудний вже замахнувся на неї. Тож вважає, що засудження ОСОБА_9 умисел на її вбивство не є правильним встановленням істини, а лише думкою суду, яка не співпадає з дійсними обставинами справи та не відповідає ходу подій, що відбулись у той день.

Під час апеляційного розгляду прокурор частково підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення в частині зарахування строку попереднього ув`язнення до строку призначеного покарання, просила її задовольнити, заперечувала проти задоволення інших апеляційних скарг.
Обвинувачений, його захисник та потерпіла, кожен окремо, підтримали апеляційні скарги сторони захисту та потерпілої, просили їх задовольнити, заперечували проти задоволення апеляції прокурора.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження в межах поданих апеляцій, обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Виходячи з вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Посилання в апеляційній скарзі сторони захисту на те, що судове слідство у справі проведено неповно і необ`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.
Матеріалами провадження з`ясовано, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та поданих апеляцій, обвинувачений, його захисник та потерпіла не погоджуються з кваліфікацією органами досудового розслідування та судом дій ОСОБА_9 ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Сам же факт того, що між діями ОСОБА_9 і спричиненням потерпілій ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень наявний причинний зв`язок, сторонами не оскаржується.
Колегія суддів, вивчивши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судових засідань в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та провівши апеляційний розгляд, вважає, що висновок суду про наявність прямого умислу в обвинуваченого ОСОБА_9 саме на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_8 є цілком законним та обгрунтованим, у зв`язку з чим апеляційні скарги захисника та потерпілої є такими, що не підлягають задоволенню.
Як свідчать наявні у кримінальному провадженні докази, у показаннях, даних під час судового розгляду справи, ОСОБА_9 вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, але, незважаючи на це, суд цілком законно дійшов висновку, з яким повністю погоджується й колегія суддів, що вина останнього в повному обсязі знайшла своє підтвердження сукупністю зібраних та досліджених в ході судового слідства доказів, а заперечення сторони захисту проти інкримінованого обвинувачення детально розглядалися судом першої інстанції і були обгрунтовано та вмотивовано спростовані наведеними у вироку доказами.
Отже, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинення ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення та дав їм правильну юридичну оцінку.
Так, вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, 1 ст. 115 КК України закінченому замаху, тобто вчиненні особою з прямим умислом дій, безпосередньо спрямованих на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті людині, не доведеного до кінця з причин, які не залежали від її волі.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч.2 ст.15, 1 ст. 115 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях самого обвинуваченого, потерпілої, свідків, та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів в наданих поясненнях перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Визнаючи ОСОБА_9 винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд навів переконливі судження в обґрунтування цього висновку.
Зокрема, колегія суддів обґрунтовано поклала в основу вироку й певні свідчення самого обвинуваченого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що У серпні 2016 року йому стало відомо, що дружина переписується з іншим чоловіком, але він вважав що це просто переписка. У червні 2017 року дружина пішла з дому, оскільки він їй погрожував, у телефонній розмові йому сказала що не бажає з ним більше жити. Дізнавшись , що вона знаходиться у свого батька вирішив поспілкуватись та примусити повернутись додому. Приблизно 10 червня 2017 року поспілкувався з дружиною біля паркану будинку, де мешкає батько та по телефону, але розмова не дала бажаних результатів. 12 червня 2017 року , у вечірній час, на приватному таксі він їхав до батька потерпілої, який мешкає у районі Більшовика у м. Кривому Розі, при цьому був обізнаний що потерпіла разом з батьком їхали на власній машині попереду, оскільки слідкував за ними з району Прудів. Сів в таксі з метою переслідування дружини, яка була в автомобілі батька разом з дитиною. Свідомо їхав у таксі за автомобілем батька де знаходилась дружина з дитиною та попросив зупинитись таксиста, коли помітив, що стоїть автомобіль батька. Сумка в якій був ніж була з ним, він це розумів. Зрозумів, що потерпіла пішла з сином до магазину АТБ. Помітивши потерпілу та дитину біля майданчика перебіг дорогу на червоний сигнал світлофору та наздогнав їх, поряд було багато інших людей. Між ним та потерпілою почалась розмова, він підійшов, намагався повернути її додому, вона заперечувала та почалась сварка. Він казав їй про переписку з коханцем, що читав її в інтернеті. Вона відповіла, що все це правда та почала його принижувати. Говорила йому що не хоче його бачити, оскільки він поганий коханець. Точно не пам`ятає як все відбувалось, сам механізм як він все робив теж не пам`ятає. Він дістав ніж «метелик», який носив у відкритій сумці , почав наносити їй удари у обличчя та вцілив у око. Він наніс їй пошкодження обличчя, хотів його спотворити. В такий спосіб хотів її втримати, щоб вона була нікому не потрібна і більше такого не робила. Він мав намір знівечити обличчя таким чином, щоб вона вже нікому не була потрібна. Він мав намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень пов`язаних з понівеченням обличчя, але про це тоді не думав. Ніж складний, розкриває він його за секунду. Розрив його в процесі діставання. Він наніс їй один удар у обличчя, вона одразу закрилась руками. Прибирав її руки і далі наносив удари, яким чином не пам`ятає, як виходило в нього так і наносив. Він не знає чому вирішив саме бити ножем. Можливо бо руками закривалася, тому виходило колоти і робити колючі удари. Наніс приблизно п`ятнадцять ударів. Він не навмисно взяв ніж з собою, він завжди був з ним, він не викладає його. Сумка була при ньому коли його затримали. Ножа в сумці не було, він залишився у плечі потерпілої. Він не навмисно наніс потерпілій удар ножем у плече. Можливо коли вона крутилась він потрапив у плече ножем. В око теж не навмисно вдарив ножем. Як побачив, що вона вся в крові, злякався, що він накоїв та побіг у двори. Район той він знає добре, зупинився та мав намір викликати швидку. За ним побігли жителі району, не давали йому дзвонити, забрали телефон , потім хтось вдарив його палкою по голові. Удар був для нього несподіваний. Після удару втратив свідомість на якийсь час. Прийшов в себе коли вже поліція привезла його до дому забрати речі. Лише тоді він почав розуміти де він і що сталось. Вбивати потерпілу не мав наміру. Не було ніякої спроби на вбивство. В такий спосіб просто хотів втримати дружину, бажав щоб вона була лише з ним. Своєї мети він досяг, вона зараз нікому не потрібна, зараз вона перебуває повністю на його утриманні, на роботу її не беруть. Шкодує, що так вчинив, не розумів що робить в той момент. Дитину він не помічав, зовсім про нього забув тоді. Він не подумав про те що дитина поруч. Куди дівся ніж не пам`ятає. Зі слів слідчого знає, що ніж залишився у плечі дружини, як це сталось не знає. Вона захищалась, закривала руками обличчя. Після удару по голові він не розумів що відбувається. В день подій він бачив свою дружину, вони спілкувались через паркан, розмова з дружиною біля паркану закінчилась тим, що вона сказала, що він залишив її у спокої . Тоді вони не домовились ні до чого, вона сказала що не хоче його бачити, вимагає розлучення, оскільки знайшла собі здорового хлопця. Про любовну переписку і зраду він дізнався в той момент як вона пішла з дому, оскільки все прочитав. Дізнався про зраду за дев`ять місяців до подій. Коли дізнався про зраду відчував ревнощі та злість. Не хотів щоб вона пішла від нього, щоб дитина без батька була. Дружина повідомила йому подробиці інтимних зустрічей з коханцем. На сьогоднішній день вони з потерпілою примирились, пробачили один одного, не розлучаються, мають намір мешкати разом. Вину визнає частково. Не визнає що хотів вбити дружину. Визнає провину в тому що хотів понівечити обличчя. На його думку дії слід кваліфікувати за частиною 1 ст.121 КК України, оскільки він попав дружині у око ножем і взагалі наніс тілесні ушкодження. Він не оспорює механізм і локалізацію, кількість нанесення ним ударів потерпілій, але він не пам`ятає механізм. В цій частині у обвинувальному акті все викладено вірно. Наслідки нанесення ушкоджень йому відомі, це він не заперечує.
Зазначені покази не суперечать і свідченням потерпілої ОСОБА_8 , яка в суді пояснила, що з обвинуваченим проживає у шлюбі з 2012 року. Приблизно влітку 2016 року в неї розпочались інтимні стосунки з чоловіком на ім`я ОСОБА_14 , з яким зустрілися випадково. Оскільки з чоловіком подружнє життя не склалось, то розпочались інтимні відносини з ОСОБА_14 . Між ними була переписка , у якій були фантазії сексуального характеру двох людей. В цей же період чоловік випадково побачив ту переписку, вона в той момент пішла гуляти з собакою. Коли поверталась з собакою з прогулянки, чоловік сидів у дворі з ножем і казав, що дізнався про коханця з переписки і у подальшому сімейні стосунки ускладнились ще більше. З цього часу він почав погрожувати, що з нею щось зробить, щоб вона була нікому не потрібною. Погрози були різного роду, а також що викраде дитину і вона ніколи її не побачить. Важкі стосунки тяглись приблизно дев`ять місяців, мали намір офіційно розлучитись. Останньою крапкою було те, що у травні 2017 року чоловік її побив та вона пішла з дому разом з дитиною. Він намагався розшукувати, вона переховувалась на той час в родичів. Були погрози її родичам та знайомим з боку чоловіка.
12 червня 2017 року батько повинен був перевезти її від родичів до себе на власному автомобілі, проте обвинувачений переслідував їх у цей день на автомобілі «таксі». Приблизно о шостій годині вечора, коли вони їхали до батька додому , вона вирішила зайти до магазину, у зв`язку з чим зупинились біля магазину АТБ в районі Піонеру у м. Кривому Розі. Батько зупинив автомобіль та вона з сином пішла до магазину , а батько залишився біля автомобіля, його відволік знайомий та вони розмовляли. Вона з дитиною перейшла дорогу на Піонері на світлофорі, очима відшукувала обвинуваченого, оскільки знала, що можливе переслідування, але не побачила. Перейшли дорогу в напрямку магазину АТБ, де була велика кількість людей, дитина була поряд. Зненацька вона відчула на лівому плечі руку. Коли обернулась, то побачила свого чоловіка. Вони так пройшли декілька кроків, він тримав її міцно за плече, зупинились у місці колишнього фонтану. Він фізично сильний, тому відштовхнутись чи відвернутись від нього не було можливості. Були від нього якісь незрозумілі фрази, щоб кудись піти разом , намагався кудись забрати. Вони зупинились у місці де був фонтан, дитина бігала по з`їзду для інвалідних візків. Вона опустила очі і побачила у правій руці чоловіка розкладений ніж «метелик». Однією рукою він тримав її за плече, а у іншій тримав ніж, рука була внизу, біля кишень штанів. Вона дивилась на дитину і краєм ока побачила, що щось блищить, опустила очі і побачила лезо ножа. Коли обвинувачений його дістав та відкрив не помітила, можливо він був у руці відразу. Далі вона намагалась відштовхнутися, оскільки з ним вона б не пішла, повертатися до нього теж наміру не мала. Вона не могла зрозуміти , що він хоче від неї , раніше погрожував знівечити. Вона бачила ніж, тому розуміла, що обвинувачений дістав його не просто так і намагалась відштовхнутись. Коли вона ще раз намагалась відштовхнутись, він вже тримав рукою її плаття. Раптом відчула удар у ліве відкрите око і після цього велика кількість ударів у обличчя, біля вуха, там де волосся. Далі вже не пам`ятає, вона почала крутитись, закривати обличчя руками, але він продовжував наносити удари. Нагнутися чи повернутися в неї не виходило, вона просто лягла обличчям в асфальт, для того щоб він більше не вцілив ножем. Останній удар, який відчувала ще, був у ліву лопатку. Удари, що вона нарахувала було дев`ятнадцять, три удари не враховано суд мед експертом, оскільки вона не дала зрізати волосся. Коли вона побачила ніж, можливо у них якась словесна перепалка і була, вона не пам`ятає вже. Коли вона вже побачила ніж, перелякалась і в тому стані вже не пам`ятає про розмови. Після першого удару, вона пам`ятає як жінка закричала в неї кров, далі вже чітко не пам`ятає. Далі пам`ятає крики, тупіт то в одну то в іншу сторону. Не могла зрозуміти що сталось з сином, оскільки не чула його голосу. Поряд була велика кількість людей різного віку , тому у них запитувала за дитину. Чи казала вона щось чоловіку в той момент як побачила ніж перед нанесенням ударів не пам`ятає, але не виключає таке, могла щось казати. В око вона отримала удар ножем під час рухів, можливо він і не хотів потрапити у око. Коли він тримав її за плече, підбігала дитина, вона опустила голову, побачила як виблискує метал, звернула увагу і повернулась подивитись.
Додатково зазначила, що переписку з коханцем чоловік прочитав в кінці серпня 2016 року. Дев`ять місяців пройшло з того моменту як чоловік прочитав переписку до моменту нанесення їй тілесних ушкоджень. Всі ці дев`ять місяців вона мешкала разом з чоловіком, тому що він не відпускав її та погрожував. За цей час жодної заяви до органів поліції вона не подавала. Пішла від чоловіка після побиття. Одразу після конфлікту не пішла, оскільки були погрози, що він забере дитину, закривав інколи вдома. Вона на теперішній час мешкає з дітьми, вона не має до обвинуваченого ніяких претензій, він намагається допомагати. Вважає що покарати слід не суворо, на розсуд суду. Позовну заяву заявлену раніше не підтримує, просить залишити без розгляду. Обвинувачений згоден добровільно компенсувати шкоду. Після вироку суду вона не хоче щоб її чоловік потрапив до в`язниці.
Вищенаведені свідчення узгоджуються і з показами свідка ОСОБА_15 , який суду пояснив, що 12 червня 2017 року заступив на чергування. Під`їжджаючи до магазину АТБ, який розташований у районі Піонер у Покровському районі м. Кривого Рогу, вони з напарником виявили велике скупчення людей, які хаотично кликали їх. Під`їхавши до гурту людей останні повідомили, що бачили як безпосередньо обвинувачений вчинив кримінальний злочин, а саме предметом схожим на ніж наносив удари дівчині, яка лежала метрів десяти від магазину. Оскільки його напарник зі свідками події почали переслідувати обвинуваченого, він з представниками швидкої медичної допомоги підійшов до дівчини, яка лежала вся у крові, ззаду під лівою лопаткою на тілі дівчини знаходився встромлений ніж. Свідки пояснили, що чоловік під час сварки з дівчиною почав нецензурно виражатись, потім в ході цього дістав ніж та почав ним наносити удари у область обличчя, спини, після чого почав тікати. Приблизно через хвилин сім його напарник з іншим патрулем, який приїхав на підмогу, та з сторонніми людьми привели обвинуваченого на місце скоєння події, де знаходилась дівчина і бригада швидкої медичної допомоги, яка надавала їй першу медичну допомогу. Він допомагав грузити дівчину до карети швидкої допомоги. Було багато людей, вони пояснили що це саме той чоловік який вчинив правопорушення. Чоловік був у якому незрозумілому стані, можливо перебував у стані якогось сп`яніння, казав, що нічого не пам`ятає, на руках в нього були сліди крові. Після чого на місце прибула слідча група Покровського відділу поліції та їм було передано правопорушника. Події були близько двох років по тому у вечірній час, десь шоста, сьома, восьма година вечору. Кінець літа, початок осені, було ще світло на вулиці. Свідки повідомили, що вони сварились, чоловік погрожував фізичною розправою дівчині, після чого почав наносити ножем тілесні ушкодження зі слів свідків. Люди казали, що обвинувачений кричав дівчині, що зараз її вб`є, що вона себе так веде, що вона веде такий спосіб життя, зраджує, обманює. На місці події він бачив предмет схожий на ніж, який складається з двох частин. Він бачив рукоятку предмета схожого на ніж, який знаходься під лівою лопаткою потерпілої. Там було близько тридцяти людей, які пояснили, що саме цим предметом він наносив удари. Обвинувачуваний тікав з місця події. Його напарник, інший патруль та громадяни вчиняли дії щодо його переслідування. Все це фіксувалось на нагрудний відео реєстратор поліцейського.
Дані пояснення підтверджуються й показами свідка ОСОБА_16 про те, що приблизно влітку 2017 року чергував у нічну зміну, близько сьомої години вечору. Проїжджаючи повз зупинку Піонер в Покровському районі м. Кривого Рогу назустріч патрульному автомобіля вибігли люди і викрикували , що чоловік, який порізав жінку втікає з місця злочину. Його напарник побіг до потерпілої жінки надавати першу медичну допомогу, а він разом зі свідками побіг за обвинуваченим. Ніж стирчав у лопатці потерпілої жінки, поряд було багато людей, які намагались допомогти. Події були перед магазином АТБ на Піонері, метрів 15-20 від входу. Він бачив як обвинувачений втікав з місця злочину. Після затримання обвинуваченого він опору не чинив. Відразу його посадили до патрульного автомобілю. Приїхала оперативно- слідча група і повезла обвинуваченого до Покровського райвідділу поліції. Під час дороги, обвинувачений казав, що не пам`ятає хто він і що зробив. Всю дорогу він запитував чого його затримали, що сталося та що він накоїв. Коли сіли до патрульного автомобілю обвинуваченому пояснили, що він порізав жінку. Він сказав, що нічого не пам`ятає, все як в тумані. Коли вже приїхали до райвідділу запитав чи залишилась живою жінка. В стані сп`яніння він не перебував, стан був незрозумілий, але запаху алкоголю не було.
Узгоджуються з іншими показами й свідчення ОСОБА_17 , яка в якості свідка показала суду, що на кінці серпня чи початку вересня 2017 року вона з сином ( ОСОБА_18 ) стояла біля пельменної в районі Піонеру в м. Кривому Розі розмовляли, почули крики багатьох людей, на які побіг син, а вона почала його наздоганяти. Коли бігли вона помітила як обвинувачений побіг в сторону Більшовика у двори. Більше обвинуваченого вона не бачила. Вона помітила як біля фонтану лежала жінка вся у крові, а поряд багато людей. Рукою жінка затулила обличчя, в лівому плечі стирчав ніж « метелик». Хтось почав викликати швидку, міліцію. Вона намагалася говорити з пораненою жінкою, щоб остання не втратила свідомість.
Також свідок ОСОБА_19 , допитаний під час судового розгляду, надав пояснення, які повністю узгоджуються і з вищевикладеними свідченнями, згідно яких влітку 2017 року на Піонері він був з матір`ю, вони після роботи їхали додому. Зустріли знайомого і стояли спілкувались. Увагу привернуло те, що кричали та просили допомоги. Коли повернулися, побачили, що жінка лежить на землі в крові біля фонтану, навпроти входу в магазин АТБ. Обличчя жінки він не бачив, як вона лежала не пам`ятає. Якісь сторонні предмети він не пам`ятає, пройшло багато часу. Перед цим він заходив до магазину і бачив там обвинуваченого біля каси. У подальшому помітив, як його вели працівники поліції. Він допомогу жінці не надавав, мама з нею розмовляла. Він разом з мамою підійшов, бачив що жінка лежить і біля голови кров. На допомогу кликала інша жінка. Дівчина яка лежала, коли розмовляла з мамою то інший був голос. Вони були від дівчина на відстані метрів п`ятдесят, спочатку підійшли ближче, потім він відійшов. Протокол допиту підписував один раз. При пред`явленні прокурором під час судового засідання протоколу його допиту від 13червня 2017 року підтвердив, що дійсно був допитаний слідчим з приводу подій , які зазначені у протоколі, який у подальшому підписав один раз. Події під час допиту слідчим пам`ятав краще, ніж на сьогоднішній день.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпіла чи свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному злочині, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Також вищезазначений висновок суду підтверджується і даними досліджених в судовому засіданні документів, у тому числі:
- витягом з кримінального провадження №0001064 від 12.06.2017 року відповідно до якого, 12.06.2017 приблизно о 19.00 год. ОСОБА_9 знаходячись поблизу магазину «АТБ» по вул. Едуарда Фукса в Покровському районі Кривого Рогу діючи з метою вбивства умисно завдав своїй дружині ОСОБА_8 численні удари ножем по різним частинам тіла, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення лівого очного яблука, численних непроникаючих поранень верхніх кінцівок, ділянки лопатки, множинних забоїв обличчя, однак, виконавши всі дії, які вважав необхідними для настання бажаного злочинного результату, не довів свій злочинний намір до кінця з мотивів, що не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що був затриманий перехожими громадянами, а ОСОБА_8 доставлена до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР». (т.1 а.с. 154);
- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону до Покровського відділення поліції Криворізького відділу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, згідно якої 12.06.2017 року о 19.28 год. зафіксовано повідомлення про інші тілесні ушкодження по вул.Тухачевського, 1А за телефоном «102», на місце події направлено 19.29 год. АТЛАС 0112. (т.1 а.с. 155);
- протоколом огляду місця події від 12.06.2017 року із фототаблицями, складеного у присутності двох понятих, згідно якого було оглянуто ділянку місцевості, яка розташована напроти магазину «АТБ» вул. Тухачеського, 1а в Покровському районі м. Кривий Ріг. Оглядом зафіксовано територія перед магазином приблизно 20х10 метрів вкрита тротуарною плиткою. За площадкою розташована квадратна бетонна конструкція, яка обкладена дорожньою тротуарною плиткою розміром приблизно 10х10 метрів, в верхній частині ближній до дороги мається фонтан округлої форми. Поряд з фонтаном мається металевий люк квадратної форми. Від фонтану на відстані приблизно 44,5 метрів в бік магазину мається пляма невизначеної форми з рідиною темно-бурого кольору схожою на кров. Від плями в бік магазину хаотично розташовані краплі округлої форми різноманітного діаметру, розташовуються на відстані приблизно 3 метрів. Під час огляду зроблено змив на марлевий тампон речовин бурого кольору схожої на кров, який було вилучено. (т.1 а.с. 156-161);
- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.06.2017 року, згідно якої визнано в якості речового доказу змиви речовини бурого кольору, яка була виявлена під час огляду місця події 12.06.2017 напроти супермаркету «АТБ» по вул. Е.Фукса в Покровському районі м. Кривого Рогу, яка за своїми специфічними ознаками схожа на кров, вилучені на марлевий тампон. (т.1 а.с. 163);
- протоколом огляду предмету від 19.06.2017 року із фототаблицями, складеного у присутності двох понятих, згідно якого було оглянуто жіночі речі, які перебувають у камері схову КЗ «Криворізька міська лікарня № 2» ДОР». Оглядом виявлено: жіночі тапки сіро-чорного кольору 36 розміру, які на момент огляду пошкоджень не мають; жіноча сумка білого кольору зі штучної шкіри, яка на момент огляду пошкоджень не має; жіноче плаття сірого кольору, яка має пошкодження у вигляді множинних розрізів. Крім того на платті маються сліди бурого кольору, які за своїми специфічними ознаками схожі на кров. Крім того в камері схову знаходиться прозорий поліетиленовий файл в якому знаходиться предмет розкладний ніж по типу «метелик». Довжина клинка складає приблизно 10 см., ширина клинка складає приблизно 1 см. на клинку ножа знаходиться речовина бурого кольору, яка схожа на кров. Рукоятка ножа чорного кольору, довжиною приблизно 12 см. Під час огляду було вилучено жіночі тапки, жіночу сумку, жіноче плаття в експертний пакет № 0015410 та ніж розкладний в експертний пакет № 3519126. (т.1 а.с. 168-170);
- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 19.06.2017 року, згідно якої визнано в якості речового доказу плаття сірого кольору, тапки чорно-сірого кольору, жіноча сумка зі штучної шкіри білого кольору, які були виявлені та вилучені під час огляду предмету від 19.06.2017. (т.1 а.с. 171);
- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.06.2017 року, згідно якої визнано в якості речового доказу розкладний ніж, який було виявлено та вилучено під час огляду предмету від 19.06.2017. (т.1 а.с. 172);
- протоколом відібрання зразків для експертного дослідження від 26.07.2017 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_8 спеціалістом (лікарем) було відібрано зразки крові та слини для експертного дослідження. (т.1 а.с. 174);
- висновком експерта № 129 від 06.07.2017 року, згідно якого кров ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерелогічною системою АВ0. (т. 1 ас. 178-179);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.06.2017 року, складеного у присутності двох понятих, проведеного за участі свідка ОСОБА_19 , який зазначив, що зможе впізнати чоловіка, який 12.06.2017 поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Е.Фукса спричиняв ножові поранення за індивідуальними ознаками, особливостями обличчя та зовнішнім виглядом. Свідок ОСОБА_19 на фотознімках впізнав чоловіка, який зображений на фото № 3 зліва на право. Саме цей чоловік 12.06.2017 поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Е.Фукса спричиняв ножові поранення. Впізнав свідок цього чоловіка за зовнішнім виглядом, особливостям обличчя і індивідуальними ознаками. Серед чотирьох пред`явлених для впізнання фотознімків, на яких зображені особи чоловічої статі, свідок ОСОБА_19 , впізнав особу, яка зображена на фото № 3 (зліва на право) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с. 180-181);
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.06.2017 року, складеним у присутності двох понятих, згідно якого 12 червня 2017 року о 23.00 год. в кабінеті № 232 Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Шурупова, 7, в присутності захисника ОСОБА_20 було затримано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за підозрою у вчиненні злочину за ст. ст. 15 ч.2, 115 ч. 1 КК України. Під час обшуку затриманого ОСОБА_9 , який одягнутий: футболка чорного кольору, джинсові штани синього кольору, туфлі чорного кольору; було виявлено та вилучено: футболка чорного кольору, джинсові штани синього кольору, туфлі чорного кольору, мобільний телефон «Нокіа» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; сім карта НОМЕР_2 . (т.1 а.с. 184-185);
- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.06.2017 року, згідно якої визнано в якості речового доказу футболку чорного кольору, джинсові штани синього кольору, туфлі чорного кольору, які були вилучені під час обшуку ОСОБА_9 12.06.2017. (т.1 а.с. 186);
- протоколом огляду предмету від 06.07.2017 року із фототаблицями, складеного у присутності двох понятих та експерта, згідно якого було оглянуто чоловічі речі, які вилучені 12.06.2017 у підозрюваного ОСОБА_9 . Під час огляду чоловічої футболки чорного кольору виявлені пошкодження у вигляді розривів тканини, проте біологічних слідів на футболці виявлено не було. Під час огляду чоловічих туфлів пошкоджень та біологічних слідів не виявлено. Під час огляду джинсових штанів пошкоджень не виявлено, про те на передній поверхні лівої та правової штанини виявлені сліди темно-червоного кольору, які при освітленні їх УФ лампою світяться яскравим кольором, що свідчить їх біологічне походження. (т.1 а.с. 187-188);
- висновком КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» від 13.06.2017 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ознак сп`яніння не виявлено. (т.1 а.с. 189);
- протоколом відібрання зразків для експертного дослідження від 14.06.2017 року, згідно якого у підозрюваного ОСОБА_9 спеціалістом (лікарем) було відібрано зразки крові та слини для експертного дослідження. (т.1 а.с. 208);
- висновком експерта № 102 від 14.06.2017 року, згідно якого кров ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерелогічною системою АВ0. (т. 1 а.с. 212-213);
- висновком експерта № 992 від 16.06.2017 року, згідно якого на тілі ОСОБА_9 , 1979 р.н., малися 2 подряпини лобної області обличчя, 1 синець нижнього повіка правого ока, 18 саден лівого ліктьового суглоба по задній та зовнішній поверхні, по задній поверхні верхньої та середньої третини лівого передпліччя, по передній поверхні правого колінного суглоба та по передній поверхні верхньої третини лівої гомілки. Тілесні ушкодження виникли від ударної дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею та по типу протягнення. Травмуючими предметами могли бути як озброєна, так і не озброєна рука, взута нога, або любий предмет з такими ж властивостями. Тілесні ушкодження спричинені з силою, достатньою для виникнення ушкоджень. У ОСОБА_9 малося 21 ділянка прикладення фізичної сили в обличчя, ліву верхню кінцівку, правий колінний суглоб та ліву гомілку. Давність виявлених ушкоджень (скоринки подряпин і саден трохи виступають над рівнем шкіри, синці з чіткими контурами) може відповідати 12.06.2017 року. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до Легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. (т.1 а.с. 216-217);
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 25.07.2017 року, згідно якого у приміщенні КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня» було вилучено медичну картку стаціонарного хворого № 81 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 220);
- висновком судово-психіатричного експерта № 124 від 11.07.2017 року, згідно якого у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рекомендовано проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи в умовах комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради». (т.1 а.с. 223-228);
- висновком експерта № 131 від 14.07.2017 року, згідно якого на двох змивах (об`єкти №№ 1,2) встановлена наявність крові. Кров в об. №№ 1,2 належить людині. При серологічному дослідженні в об. №№ 1-2 виявлені антиген А і ізогемаглютинін анти-В. виявлені властивості можуть належати особі групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В зі ізосерелогічною системою АВ0, що не виключає можливості походження крові, як від потерпілої ОСОБА_8 так від підозрюваного ОСОБА_9 , крові яких властивий виявлений антиген А, який являється основним групоспецифічним антигеном для їх крові. (т.1 а.с. 232-237);
- висновком експерта № 130 від 19.07.2017 року, згідно якого на сукні (об`єкти №1-10), на шльопанцях (об`єкт № 12), на сумці (об`єкти № 19-24) встановлена наявність крові. На шльопанцях (об`єкти №№ 11,13-18) наявність крові не встановлено. Кров об`єкти №№ 1-10, 12, 19-24 належить людині. При серелогічному дослідженні в об. №№ 1-10, 12, 19-24 виявлені антиген А. Виявлені властивості можуть належати особі групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливості походження крові, як від потерпілої ОСОБА_8 так від підозрюваного ОСОБА_9 , крові яких властивий виявлений антиген А, який являється основним групоспецифічним антигеном для їх крові. (т.1 а.с. 241-248);
- висновком експерта № 132 від 19.07.2017 року, згідно якого на штанах джинсових (об`єкти №№ 1-7) встановлена наявність крові. На футболці (об`єкти №№ 8-16) та на чоловічих черевиках (об`єкти №№ 17-26) наявність крові не встановлено. Кров в об. №№ 1-7 належить людині. При серелогічному дослідженні в об. №№ 1-7 виявлений антиген А. Виявлені властивості можуть належати особі групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливості походження крові, як від потерпілої ОСОБА_8 так від підозрюваного ОСОБА_9 , крові яких властивий виявлений антиген А, який являється основним групоспецифічним антигеном для їх крові. (т.2 а.с. 4-10);
- повідомленням представника ТОВ «АТБ-Маркет» магазин «Продукти 443» від 13.06.2017 року, згідно якого відеоспостереження зовнішнього відеонагляду не має в наявності, оскільки місцезнаходження не потрапляє в радіус відеоспостереження. (т.2 а.с. 17);
- протоколом огляду предмету від 19.07.2017 року, складеного у присутності двох понятих та експерта, згідно якого було розкрито експертний пакет № 3519126. При розкритті вказаного експертного пакету виявлений розкладний ніж по типу «метелик». Довжина клинка складає приблизно 80 мм, ширина клинка, біля рукоятки складає приблизно 19 мм. Клинок виготовлений з металу сірого кольору. На клинку ножа візуально спостерігається нашарування плям темно-червоного кольору, які за своїми специфічними ознаками схожі на кров. Довжина рукоятки складає приблизно 106 мм. Вона виготовлена з металу, пофарбована у чорний колір. Рукоятка складається з двох половин однакової довжини (приблизно 106 мм). Ширина кожної половини рукоятки складає приблизно 7 мм. Загальна ширина рукоятки складає приблизно 16 мм. Між половинами рукоятки, у складеному її вигляді є прощілина вздовж рукоятки шириною приблизно 2 мм. З торця рукоятки є металева застібка, яка фіксує дві частини рукоятки. Довжина застібки складає приблизно 20 мм. При візуальному огляді будь-яких пошкоджень ножа не виявлено. При освітленні ножа УФ лампою виявлені біологічні сліди вздовж всієї довжини клинка, ймовірно крові, на рукоятці ножа біологічних слідів, при освітленні УФ лампою не виявлено. При обробленні рукоятки ножа дактилоскопічним засобом «Малахіт» капілярних ліній пальців рук не виявлено. (т.2 а.с. 34-35);
- висновком експерта № 972 від 19.08.2017 року, згідно якого в слідах на клинку складного ножа (об`єкт № 1), який був вилучений 19.06.2017 в камері схову КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» і наданого на дослідження, встановлена наявність крові людини. На рукоятці складного ножа (об`єкти №№ 2;3) наявність крові не встановлена, клітин з ядрами не знайдені. На ножі мікрочастки тканин людини не знайдені. При цитологічному дослідженні статеву належність крові на клинку ножа визначити не вдалось через деструктивні зміни ядер формених елементів крові. При встановленні групової належності крові на клинку ножа виявлено антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0 і ізогемаглютинін анти-В. отримані результати цитологічного і серологічного дослідження не виключають можливість походження крові на клинку ножа, від особи (осіб) групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0 з вмістом супутнього антигену Н цієї ж системи АВ0. Такими особами в даному випадку є, як потерпіла ОСОБА_8 , так і підозрюваний , враховуючи групові характеристики їх крові. (т.2 а.с. 39-43);
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 11.08.2017 року, згідно якого у приміщенні КЗ «Криворізька міська лікарня № 9» було тимчасово вилучено медичну карту амбулаторної хворої ОСОБА_8 , 1989 р.н. (т.2 а.с. 51);
- висновком експерта № 1348 від 14.08.2017 року, згідно якого на тілі ОСОБА_8 малися наступні тілесні ушкодження проникаюче поранення склери, тотальне відшарування сітківки, контузія тяжкого ступеню, травматична катаракта, гемофтальм лівого очного яблука; 16 колото-різаних сліпих поранень в області нижнього повіка лівого ока, лівої виличної області, лівої щоки, правої виличної і скроневої області, на кінчику носа, в правій надбрівній області, лівого плечового суглобу, правої половини передньої поверхні грудної клітини, лівої верхньої кінцівки. У неї виявлено 16 сліпих колото-різаних поранень і 1 проникаюче поранення в області лівого очного яблука. Ушкодження виникли більш всього від ударної дії плескатого колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа або іншого предмету з такими ж властивостями. Тілесні ушкодження у потерпілої виникли з застосуванням фізичної сили достатньої для утворення ушкоджень. Тілесні ушкодження виникли від не менше 17-ти кратної дії травмуючого предмету (предметів) в область обличчя, грудної клітини, лівої верхньої кінцівки. Не проникаючи, сліпі колото-різані поранення обличчя і лівої верхньої кінцівки за своїм характером відносяться до Легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. П. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. Проникаюче колото-різане поранення склери лівого очного яблука, що викликало контузію тяжкого ступеню, тотальне відшарування сітківки, травматичну катаракту і гемофтальм за своїм характером ушкодження відноситься до Тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою постійної втрати загальної працездатності 35%. П. 2.1.3.б. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. Виявлені тілесні ушкодження у потерпілої не мають ознак небезпеки для життя. В момент утворення тілесних ушкоджень потерпіла була звернена передньою поверхнею тіла в сторону напрямку дії травмуючого предмету (предметів). Враховуючи анатомічну локалізацію і взаємне розташування тілесних ушкоджень можливо свідчити, що потерпіла була звернена передньою поверхнею тіла в сторону напрямку дії травмуючого предмету (предметів). Виникнення всіх тілесних ушкоджень у потерпілої, в результаті самотравмування малоймовірне. Час виникнення ушкоджень, згідно даних представлених медичних документів може відповідати 12.06.2017 року. (т.2 а.с. 54-56);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.08.2017 року, складеного у присутності двох понятих, проведеного за участі свідка ОСОБА_15 , який зазначив, що зможе впізнати чоловіка, якого він 12.06.2017 затримав поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Е.Фукса за віком, рисами обличчя, кольором волосся. Свідок ОСОБА_15 на фотознімках впізнав чоловіка, який зображений на фото № 2 зліва на право. Саме цього чоловіка 12.06.2017 приблизно об 19.00 год. він затримав поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Е.Фукса. Впізнав свідок цього чоловіка за зовнішнім виглядом та за особливостями обличчя. Серед чотирьох пред`явлених для впізнання фотознімків, на яких зображені особи чоловічої статі, свідок ОСОБА_15 , впізнав особу, яка зображена на фото № 2 (зліва на право) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2 а.с. 57-58);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.08.2017 року, складеного у присутності двох понятих, проведеного за участі свідка ОСОБА_16 , який зазначив, що зможе впізнати чоловіка, якого він 12.06.2017 затримав поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Е.Фукса за віком, рисами обличчя, кольором волосся. Свідок ОСОБА_16 на фотознімках впізнав чоловіка, який зображений на фото № 2 зліва на право. Саме цього чоловіка 12.06.2017 приблизно об 19.00 год. він затримав поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Е.Фукса. Впізнав свідок цього чоловіка за зовнішнім виглядом та за особливостями обличчя. Серед чотирьох пред`явлених для впізнання фотознімків, на яких зображені особи чоловічої статі, свідок ОСОБА_16 , впізнав особу, яка зображена на фото № 4 (зліва на право) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2 а.с. 59-60) Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 10.08.2017, згідно якої визнано в якості речового доказу оптичний ДВД-Р диск на якому міститься цифровий відеозапис з бодікамер інспекторів поліції. (т.2 а.с. 64);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.08.2017 року, складеного у присутності двох понятих та судмедексперта, проведеного за участі потерпілої ОСОБА_8 , яка погодилась продемонструвати механізм спричинення тілесних ушкоджень 12.06.2017 поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Е. Фукса в Покровському районі м. Кривого Рогу. ОСОБА_8 повідомила, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 у зв`язку з тим, що останній періодично спричиняв їй тілесні ушкодження, вона 06.06.2017 пішла з малолітнім сином з дому. 12.06.2017 приблизно об 19.00 год. вона разом із малолітнім сином перебувала поблизу зупинки громадського транспорту «9 міська лікарня», що розташована по вул. Е.Фукса у Покровському районі м. Кривого Рогу, де направлялась в супермаркет «АТБ». Проходячи повз дитячий майданчик, що розташований поблизу зазначеного супермаркету, до неї підійшов ОСОБА_9 та почав просити її повернутись додому, але вона була категорично проти, у зв`язку з чим між ними виник конфлікт, в ході якого, ОСОБА_9 почав їй погрожувати фізичною розправою. Вона не бажала продовжувати слухати ОСОБА_9 , продовжила рух в бік зазначеного супермаркету. Дійшовши до колишнього фонтану, що розташований напроти входу до супермаркету «АТБ», на відстані приблизно 15 метрів, вона побачила у правій руці ОСОБА_9 розкладний ніж по типу «метелик». Тримаючи даний розкладний ніж у правій руці, ОСОБА_9 наніс клинком ножа не менше трьох ударів в область лівої ділянки обличчя. Перший удар ОСОБА_9 наніс їй в область лівого ока. Після даних ударів вона одразу намагалась прикривати обличчя руками, але ОСОБА_9 продовжував наносити удари клинком ножа в область обличчя та лівої руки. Після чого вона не втримала рівновагу та впала на тротуарне покриття, обличчям донизу. Потім у неї сталось запаморочення та що відбувалось далі вона не пам`ятає. Через деякий час ОСОБА_9 наніс їй один удар клинком ножа в область лівої лопатки та залишив ніж у спині. Після чого вона втратила свідомість. (т.2 а.с. 65-69);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.08.2017 року, складеного у присутності двох понятих та судмедексперта, проведеного за участі свідка ОСОБА_19 , який погодився продемонструвати механізм спричинення тілесних ушкоджень 12.06.2017 потерпілій ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_19 відповів, що 12.06.2017 приблизно об 19.20 год. він знаходився поблизу супермаркету «АТБ», що розташований по вул. Е. Фукса в Покровському районі м. Кривого Рога. В цей час він почув крики. Він побачив біля колишнього літнього фонтану, що розташований на відстані 15 метрів від входу в супермаркет «АТБ», навпроти входу, обличчям донизу на тротуарному покритті лежить поранена незнайома йому дівчина, якою, як він пізніше дізнався, була ОСОБА_8 , над дівчиною стояв чоловік, яким, як він пізніше дізнався, був ОСОБА_9 та у своїй правій руці тримав розкладний ніж. В цей час ОСОБА_9 тримаючи розкладний ніж у правій руці наніс один удар зверху вниз ножем в область лівої лопатки ОСОБА_8 при цьому він залишив ніж у спині ОСОБА_8 після чого ОСОБА_9 наніс ОСОБА_8 не менше трьох ударів правою ногою в область обличчя. Потім ОСОБА_9 почав тікати за супермаркет «АТБ», але він був затриманий перехожими та патрульними поліцейськими. (т.2 а.с. 70-73);
- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 на досудовому розслідуванні від 13.06.2017 року, про те, що 12 червня 2017 року бачив обвинуваченого ОСОБА_9 , який ножем розкладним «бабочка» наніс лежачій на животі обличчям донизу потерпілий удар в область спини, після чого взутими ногами наніс не менше 3-4 ударів по обличчю, яке дівчина прикривала руками. Після цього перехожі чоловіки відтягли обвинуваченого від потерпілої, а ніж залишився стирчати у спині. Скориставшись скупченням людей обвинувачений почав тікати з місця злочину;
- висновком експерта № 1478 від 31.08.2017 року, згідно якого тілесні ушкодження, які були на тілі потерпілої ОСОБА_8 могли виникнути при обставинах та механізмі, на які вказала сама потерпіла під час проведення слідчого експерименту 11.08.2017 року. Свідчення свідка ОСОБА_19 про отримання всіх тілесних ушкоджень потерпілою, під час проведення слідчого експерименту в неповному обсязі. Сліпе непроникаюче колото-різане поранення у потерпілої в області лівої лопатки, могло виникнути при механізмі, який був зазначений свідком ОСОБА_19 під час проведення слідчого експерименту 11.08.2017 року. Більш ймовірно, що виявлені у потерпілої всі тілесні ушкодження виникли при механізмі, на який вказала сама потерпіла під час проведення слідчого експерименту 11.08.2017 року.(т.2 а.с. 76-77);
- висновком судово-психіатричного експерта № 171 від 07.09.2017 року, згідно якого ОСОБА_9 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Психічні й поведінкові розлади внаслідок уживання алкоголю, синдром залежності. Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Іспитованому властиві такі індивідуально-психологічні особливості, як нормальний рівень розумового розвитку, активність, достатня комунікабельність при поверховості соціальних контактів, егоцентричність, демонстративність, збудливість з легким виникненням запальних і дратівливих реакцій, зовнішньо обвинувальний тип емоційного реагування, вузьке коло інтересів. Індивідуально-психологічні особливості іспитованого істотно не вплинули на його свідомість і поведінку в кримінальній ситуації. Іспитований у досліджуваній ситуації в стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку, не перебував. (т.2 а.с.81-84);
Крім того, судом безпосередньо в судовому засіданні було здійснено перегляд відеозаписів з бодікамер інспекторів УПП у м. Кривому Розі від 12.06.2017 року, згідно якого зафіксовано, що поблизу супермаркету «АТБ», що розташований по вул.. Едуарда Фукса 1-А в Покровському районі м. Кривого Рогу, серед натовпу людей у непритомному стані на асфальтному покритті, у калюжі крові на правому боці лежить потерпіла ОСОБА_8 з встромленим ножем у ліву лопатку. По приїзду карети швидкої допомоги остання була госпіталізована. Працівниками патрульної поліції обвинувачений затриманий та доставлений до Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Що стосується зазначених судом доказів у їх сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочинного діяння, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Із матеріалів кримінального провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження при скоєнні злочину, у вищевикладених показаннях не вбачається, а деякі розбіжності в зазначених показах свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду стосовно цього.
Так, судом першої інстанції під час судового розгляду було враховано той факт, що покази свідка ОСОБА_19 мають певні розбіжності під час судового розгляду та на досудовому розслідуванні, а тому ним за клопотанням прокурора були в судовому засіданні оголошені показання цього свідка на досудовому розслідуванні 13.06.2017 року, та протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 13.06.2017 року суд визнав допустимим доказом, з чим погоджується й колегія суддів, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та повністю узгоджується з встановленими у судовому засіданні обставинами та зібраними доказами у сукупності. До того ж, вказаний допит свідка проводився на наступний день після подій, свідком яких він був, тобто тоді, коли останній найбільш повно пам`ятав обставини вчиненого обвинуваченим злочину.
З приводу посилання захисника в апеляційній скарзі на неповноту судового розгляду, що мало наслідком порушення права обвинуваченого на захист через відмову у призначенні та проведенні судової психологічної експертизи з метою встановлення перебування останнього під час вчинення кримінального правопорушення у стані афекту, колегія суддів вважає їх необгрунтованими з огляду на наступне.
Так, сильним душевним хвилюванням (фізіологічним афектом) є раптовий емоційний процес, викликаний поведінкою потерпілого, що протікає швидко та бурхливо, і певною мірою знижує здатність особи усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Таким, що виник раптово, визнається стан сильного душевного хвилювання, процес виникнення і протікання якого характеризується неочікуваністю, миттєвістю, бурхливістю, швидкоплинністю.
Станом сильного душевного хвилювання вважають стан, який має кримінально-правове значення, оскільки особа значною мірою втрачає здатність усвідомлювати власні діяння та (або) керувати ними.
Тобто психічне ставлення особи при вчиненні цього злочину характеризують дві особливості: 1) умисел завжди є таким, що раптово виник, і афектованим; 2) емоційний стан винної особи характеризується сильним душевним хвилюванням, що певною мірою знижує її здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними.
Це пов`язано з психофізіологічними характеристиками стану сильного душевного хвилювання, існування якого є несумісним із заздалегідь обдуманим умислом. Тобто якщо аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що суб`єкт злочину мав достатньо часу, що обдумати, спланувати вчинення ним умисного вбивства, а отже, у нього був відсутній стан сильного душевного хвилювання.
До ознак стану сильного душевного хвилювання належать такі: 1) цей емоційний стан чинить істотний вплив на психіку особи, унаслідок чого вона частково, але з різною глибиною, утрачає можливість усвідомлювати власні дії та (або) керувати ними; 2) він є ознакою суб`єктивної сторони складу окремих злочинів і має кримінально-правове значення, адже цей емоційний стан враховують під час призначення покарання (визначаючи його вид і розмір) та застосування інших заходів кримінально-правого впливу.
Таким чином, сильне душевне хвилювання як факультативна ознака суб`єктивної сторони складу злочину це емоційно-психічний стан особи, спричинений протиправною (аморальною) поведінкою потерпілої особи або психотравмуючою ситуацією, за яких особа частково втрачає можливість усвідомлювати власні діяння та (або) керувати ними, що може позначатися на кваліфікації злочину, визначенні виду або розміру покарання та застосуванні інших заходів кримінально-правового впливу. Стан сильного душевного хвилювання охоплює афект та афективні стани.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ці питання були предметом дослідження стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи та знайшли свої висновки, як у зазначеній експертизі, так і у вироку суду.
Так, відсутність у ОСОБА_9 стану фізіологічного афекту або іншого емоційного стану підтверджується стаціонарною судовою психолого-психіатричною експертизою, результати якої викладені у висновку експерта № 44 від 07.09.2017 року, який був предметом ретельного дослідження суду першої інстанції, та відповідно до якого ОСОБА_9 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно не стійкий розлад особистості. Психічні й поведінкові розлади внаслідок уживання алкоголю, синдром залежності. Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитовий у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Іспитованому властиві такі індивідуально-психологічні особливості, як нормальний рівень розумового розвитку, активність, достатня комунікабельність при поверховості соціальних контактів, егоцентричність, демонстративність, збудливість з легким виникненням запальних та дратівливих реакцій, зовнішньо обвинувальний тип емоційного реагування, вузьке коло інтересів. Індивідуально-психологічні особливості іспитованого істотно не вплинули на його свідомість і поведінку в кримінальній ситуації. Іспитований у досліджуваній ситуації в стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку, не перебував.
Що стосується вимог апеляційних скарг захисника та потерпілої, які є аналогічними по суті в частині незгоди з кваліфікацією органами досудового розслідування та судом дій ОСОБА_9 за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у зв`язку з відсутністю в обвинуваченого умислу на протиправне заподіяння смерті потерпілій та необхідності перекваліфікації дії останнього за ч.1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 368 та п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: чи містить діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.
У мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням… форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Як убачається з роз`яснень Верховного суду України щодо правильного та однакового застосування норм матеріального та процесуального законодавства, які містяться в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироків» зі змінами та доповненнями, суд вказав, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.
Відповідно до положень пунктів 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при відмежуванні умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, - умисел є прямим, а якщо не бажає, але свідомо припускає їх настання, - умисел є непрямим. Вирішуючи питання про те, з яким (прямим чи непрямим) умислом діяв винуватий, тобто для з`ясування змісту і спрямованості умислу, необхідно зважати на сукупність всіх обставин учиненого діяння і враховувати не тільки поведінку винуватого до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, кількість, характер і локалізацію поранень (поранення життєво важливих органів), заподіяних потерпілому, причини припинення злочинних дій, а й спосіб учинення злочину, засоби і знаряддя злочину.
Відповідно до ст.15 КК України та п.п.4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 7 лютого 2003 року, закінчений замах на умисне вбивство особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли винна особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Апеляційний суд вважає, що в даному випадку характер, послідовність та динамічність дій ОСОБА_9 , його поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація та тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілої, механізм їх спричинення, знаряддя злочину свідчать про те, що обвинувачений мав умисел саме на позбавлення життя потерпілої, з урахуванням мотиву скоєння злочину у вигляді розходження поглядів на спільне сімейне життя та підозри у зраді потерпілої, що було визнано самим обвинуваченим під час судового розгляду, і вчинив для цього всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть потерпілої, однак смерть ОСОБА_8 не настала з причин, які не залежали від його волі. За своїми ознаками це діяння становить склад злочину, передбачений ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК, що виключає кваліфікацію його дій за ч. 1 ст.121 КК.
Аналізуючи позицію захисту з приводу відсутності умислу у ОСОБА_9 саме на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_8 , а тільки на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, співставляючи її з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_9 , а також зі свідченнями учасників кримінального провадження та з іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_9 є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України. До того ж, колегія суддів критично оцінює таку позицію обвинуваченого, розглядаючи це як спосіб захисту останнього, а його поведінку в судовому засіданні розцінює як захисно-установчу в суб`єктивно складній несприятливій для нього судово-слідчій ситуації з метою уникнути або пом`якшити покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення.
Колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення злочину, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України. За таких обставин вважати, що обвинуваченого необгрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у зазначеному злочині відповідає доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні та які суд поклав в основу обвинувального вироку, проявів упередження щодо обвинуваченого як з боку слідчих органів, так і з боку суду першої інстанції вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено.
Під час досудового розслідування та при розгляді провадження в суді першої інстанції були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, проведені необхідні експертизи, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для провадження, тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг про відсутність доказів вини ОСОБА_9 у вчиненні скоєного злочину за обставин та кваліфікації, встановлених судом, є безпідставними.
Колегія суддів також цілком погоджується з судом першої інстанції, який дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що сам той факт, що ОСОБА_9 обрав знаряддям вчинення злочину предмет з підвищеними травмуючими властивостями ніж, який підготував заздалегідь та яким в короткий проміжок часу інтенсивно і несподівано для потерпілої, яка через різницю в антропометричних даних не могла чинити адекватний опір, наніс останній 17 ударів саме в місце розташування життєво важливих органів око та ділянку серця, при цьому, нанесення потерпілій тілесних ушкоджень ОСОБА_9 припинив лише тоді, коли потерпіла впала на землю і він, користуючись значною фізичною перевагою та тим, що потерпіла ОСОБА_8 не чинить будь-якого опору, лежачи обличчям до низу, продовжуючи діяти на досягнення своєї злочинної мети, направленої на заподіяння потерпілій ОСОБА_8 смерті, утримуючи розкладний ніж у правій руці, стоячи над потерпілою, наніс один удар, зверху вниз, клинком вищевказаного ножа в область лівої лопатки - ділянку розташування життєво-важливого органу людини - серця та залишив вказаний ніж в тілі потерпілої ОСОБА_8 , а також наявність між обвинуваченим та потерпілою неприязних відносин, а саме триваючі сімейні конфлікти та непорозуміння щодо спільного сімейного життя доводять, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілої і бажав їх настання.
Питання про умисел судам необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, враховувати події, що передували злочину, дані про поведінку винного і потерпілого як до так і після вчинення злочину, причини його припинення. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Враховуючи всі обставини вчинення злочину, колегія суддів вважає, що ОСОБА_9 достеменно усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, обравши знаряддям вчинення злочину ніж, та наносячи удари в обличчя, око та грудну клітину потерпілої в ділянці серця, тобто в місце зосередження життєво-важливих органів, передбачав, що внаслідок таких його дій буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілої та бажав настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті особи. Тобто, в даному випадку ОСОБА_9 діяв саме з прямим умислом, за якого особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, оскільки умисне поранення життєво важливих органів необхідно розцінювати як свідчення умислу винного на позбавлення життя та кваліфікувати такі дії як умисне вбивство.
В даному випадку колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції за результатами проведеного судового розгляду дав діям обвинуваченого ОСОБА_9 належну оцінку, зазначивши у вироку, що умисне нанесення обвинуваченим ОСОБА_9 у громадському та людному місці, на очах у неповнолітнього сина, 2012 року народження, ножем 16 сліпих колото- різаних ножових поранень і одне проникаюче поранення в області лівого очного яблука своїй дружині - потерпілій ОСОБА_21 ОСОБА_22 в життєво важливі ділянки людського тіла, у тому числі та насамперед око та ділянку серця (зі сторони спини складний ніж бабочка був встромлений та залишений обвинуваченим), які є тяжкими тілесними ушкодженнями (проникаюче колото-різане поранення склери лівого очного яблука) та легкими; мотив нанесення подружню зраду останньої; фізичну переважність обвинуваченого над потерпілою як до спричинення тілесних ушкоджень, не кажучи про її стан, коли були завдані перші ножові поранення і ОСОБА_8 страждала і не сподівалась вижити; усвідомлення та бажання ОСОБА_9 настання негативних наслідків у вигляді смерті для потерпілої нанесення ним численних тілесних ушкоджень, яке супроводжувалось ненаданням медичної допомоги потерпілій, обґрунтовано оцінено судом як бажання настання смерті потерпілій, тобто як ознака суб`єктивної сторони складу такого злочину, як умисне вбивство, оскільки, термінове ненадання потерпілій кваліфікованої медичної допомоги у подальшому призвело б до настання смерті та знаходилося б у прямому причинному зв`язку із смертю потерпілої.
З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з позицією суду стосовно того, що чисельність тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілій, їх локалізація, механізм нанесення беззаперечно свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_9 мав прямий умисел на вбивство потерпілої, який він не довів до кінця лише з однієї причини великої чисельності громадян у місці скоєння злочину, які здійняли галас, побачивши тортури над жінкою у присутності дитини, і в подальшому він був затриманий працівниками поліції, та вважає, що у цьому кримінальному провадженні органами досудового розслідування здобуті беззаперечні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_9 вчинив закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, що вірно кваліфіковано судом першої інстанції за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.
При визнанні ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначенні виду та розміру покарання суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, сукупність усіх обставин, що його характеризують (характер взаємовідносин між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_8 , які передували злочину, між якими і раніше виникали постійні конфлікти та бійки; характер, локалізацію та механізм спричинення тілесних ушкоджень, які свідчать, що ОСОБА_9 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, діяв з умислом на позбавлення життя потерпілої, однак, не довів його з мотивів, які не залежали від його волі, а саме наявністю великої кількості очевидців, у тому числі, та насамперед малолітньої дитини сина ОСОБА_23 , 2012 року народження), дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, під наглядом лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебував і не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, відсутність пом`якшуючих та обяжуючих покарання обставин обставин.
Крім того, судом першої інстанції було слушно зазначено про те, що обставини вчинення злочину обвинуваченим, а також тяжкість наслідків, що настали, матеріали провадження та покази обвинуваченого у суді свідчать, що його дії не були спрямовані на ініціативну допомогу у встановленні істини у даному провадженні та не мали ознак критичної оцінки своєї протиправної поведінки, у судовому засіданні обвинувачений частково визнав вину у скоєному, а тому судом не було встановлено обставин щирого каяття, оскільки щирим каяттям у вчиненому вважається, якщо воно ґрунтується на визнанні особою своєї винуватості, проявом співчуття з приводу скоєного та реальним бажанням виправити ситуацію, що склалася.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_9 та попередження скоєння нових злочинів обвинуваченим є покарання з реальним його відбуттям, з ізоляцією від суспільства, виключно у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, строком на 8 років.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, і вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані по особу ОСОБА_9 та призначив саме таке покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим доводи апеляційних скарг захисника та прокурора про невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а останнього, крім цього, ще й про наявність підстав для призначення більш суворого покарання у вигляді 9 років позбавлення волі задоволенню не підлягають.
Що ж стосується вимог апеляційної скарги прокурора про зарахування обвинуваченому ОСОБА_9 строку попереднього ув`язнення за період з 12.06.2017 року до 06.08.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у строк призначеного покарання, колегія суддів вважає їх такими, що грунтуються на вимогах Закону та враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5ст. 72 КК України(зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно якої якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, а також того, що вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2020 року ОСОБА_9 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 12.06.2017 року до 06.08.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що суперечить наведеному вище, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_9 вчинив 12.06.2017 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про зміну оскаржуваного вироку в частині зарахування строку попереднього ув`язнення до строку призначеного покарання та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_9 слід зарахувати до строку призначеного покарання термін його попереднього ув`язнення за період з 12.06.2017 року до 06.08.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Отже, згідно з п.4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 - задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2020 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України змінити.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України №838-VШ від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12 червня 2017 року по 06 серпня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3