ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА
17 червня 2021 року місто Фастів
Колегія суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
перекладачів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
У судовому засіданні колегією суддів поставлено на обговорення учасників кримінального провадження в порядку ст. 331 КПК України питання про доцільність продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_14 раніше обраних запобіжних заходів у виді тримання під вартою.
Прокурор просив продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_14 запобіжний захід у виді тримання під вартою та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, посилався на те, що обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Ризик переховування обвинувачених від суду обґрунтовується тим, що вони, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинені злочини, будуть намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання та неявки на виклики суду.
Так, обвинувачений ОСОБА_15 не має постійного місця роботи та проживання в Україні, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, тобто не має стійких соціальних зв`язків, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має паспорт громадянина Киргизької Республіки, а тому він має можливість залишити межі України, що може надати останньому у майбутньому можливість переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Абдурахімзода ОСОБА_16 не має постійного місця роботи та постійного місця проживання в Україні, зареєстрований по АДРЕСА_2 , до затримання тимчасово проживав по АДРЕСА_3 , має паспорт громадянина Республіки Таджикистан, не має дозвільних документів на проживання в Україні.
Жусупалієв ОСОБА_17 не має постійного місця роботи, громадянин Киргизької Республіки, зареєстрований по АДРЕСА_4 , має постійне місце проживання в Україні, за адресою: АДРЕСА_5 .
Прокурор обґрунтовує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, згідно з яким обвинувачені можуть впливати на свідків у кримінальному провадженні тим, що обвинувачені перебуваючи на свободі та володіючи інформацією про свідків, їхнє фактичне місце перебування, можуть незаконно впливати на вказаних осіб з метою зміни ними показань, неявки до суду, зміни місця проживання, шляхом погроз, шантажу, підкупу, що може негативно вплинути на повноту та достовірність їхніх показань під час судового розгляду, та відповідно уникнення обвинувачених від покарання за скоєні ними злочини. Також прокурор просив звернути увагу суду на те, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовуються тим, що обвинувачені офіційно не працевлаштовані та не мають ніякого офіційного джерела доходів. Крім того, на даний час щодо громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого розшукують компетентні органи Республіки Таджикистан за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307-3 КК Республіки Таджикистан, було закінчено екстрадиційну перевірку та винесено постанову про його екстрадицію. Стосовно останнього винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та його оголошено в розшук. Прокурор також зауважив, що наразі в матеріалах справи відсутні будьякі докази, що Європейським судом з прав людини відкрито провадження за скаргою на постанову про екстрадицію ОСОБА_7 .
Захисник ОСОБА_10 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_7 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки ризики на які посилається прокурор не доведено, а також прокурором не надано сторонам в порядку гл. 18 КПК відповідне клопотання. Крім того, зазначив, що Європейським судом з прав людини призупинено виконання постанови про екстрадицію ОСОБА_7 ..
Захисник ОСОБА_9 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , заперечив щодо клопотання прокурора щодо свого підзахисного, зазначивши, що запобіжний захід відносно ОСОБА_6 носить формальний характер, його підзахисний сумлінно виконує усі покладені на нього обов`язки, а тому щодо нього можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час з 22 год. 00 хв до 08 год 00 хв.
Захисник ОСОБА_11 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_15 , заперечив проти продовження ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Зауважив, що наразі відсутні ризики, які зазначаються прокурором, як підстава продовження найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Заслухавши позиції сторін кримінального провадження, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а згідно ч.3 ст.199 КПК України також і те, що заявлені ризики не зменшилися.
Вирішуючи питання про продовження обвинуваченим запобіжних заходів, суд враховує, що тримання під вартою є найсуворішим і винятковим запобіжним заходом. При цьому, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене у випадках, на підставі та в порядку, передбаченому законом.
Обвинувачений ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України, один з яких є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України який є тяжким, передбачено максимальне покарання до семи років. Обвинувачений ОСОБА_15 не має постійного місця роботи та проживання в Україні, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, тобто не має стійких соціальних зв`язків, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має паспорт громадянина Киргизької Республіки, а тому він має можливість залишити межі України, крім того перебуває на території України без належних документів, що може надати останньому у майбутньому можливість переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може незаконно впливати на свідків, які не допитані в судовому засіданні, чим перешкоджати кримінальному провадженню. Суд бере до уваги, що судовий розгляд триває, ще не допитані всі свідки, а тому ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу під час судового розгляду, на думку суду, не змінилися.
З огляду на вищевказане, запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час є необхідним для запобігання встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи, у тому числі особисте зобов`язання, як просить захисник, можуть виявитись не достатнім для їх запобігання.
Обвинувачений ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України, які є за ступенем тяжкості особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, та тяжким злочином, за який законом передбачено максимальне покарання до семи років. Обвинувачений ОСОБА_7 не має постійного місця роботи та постійного місця проживання в Україні, зареєстрований по АДРЕСА_2 , до затримання тимчасово проживаючий по АДРЕСА_3 , має паспорт громадянина Республіки Таджикистан, не має дозвільних документів на проживання в Україні, він може незаконно впливати на свідків, які не допитані в судовому засіданні. Усвідомлюючи тяжкість можливого покарання ОСОБА_7 , може намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом неявки на виклики суду. Суд бере до уваги, що судовий розгляд триває, ще не допитані всі свідки, а тому ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу під час судового розгляду, на думку суду, не змінилися, тому найсуворіший запобіжний захід є достатнім і необхідним для запобігання ризикам визначеним ст. 177 КПК України.
Оцінюючи посилання захисника ОСОБА_10 щодо призупинення виконання постанови про екстрадицію ОСОБА_7 колегія суддів констатує, що належних підтверджуючих документів цьому не надано (надана захисником заява містить посилання на конфіденційні дані, що унеможливлюють ідентифікацію особи заявника).
З огляду на вищевикладене , запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час є необхідним для запобігання встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи, можуть виявитись не достатнім для їх запобігання.
Оцінюючи доводи прокурора та захисника при вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу, суд зазначає, що ризики які стали підставою застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не зменшились та продовжують існувати. Суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України, які є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, та тяжким злочином, за який законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі до семи років; обвинувачений ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, уродженець Киргизької Республіки, громадянин Киргизької Республіки, зареєстрований по АДРЕСА_4 , має постійне місце проживання на території України за адресою АДРЕСА_5 ., обраний запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у виді цілодобового домашнього арешту є дієвий, будь-яких даних щодо порушення покладених на нього судом обов`язків не надано, а тому колегія суддів приходить до висновку про можливість зміни запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби.
Керуючись статтями 177, 183, 184, 186, 193, 194, 199, 331, 369-372 колегія суддів
ОСОБА_14 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 15 серпня 2021 року включно, відмовивши у задоволенні клопотання сторони захисту.
ОСОБА_7 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 15 серпня 2021 включно.
ОСОБА_6 змінити запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби строком на 2 місяці, тобто до 17 серпня 2021 року включно, на час судового розгляду кримінального провадження, шляхом заборони залишати житло за адресою АДРЕСА_5 , з 20 год 00 хв до 07 год 00 хв з покладанням на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання ;
- носити електронний засіб контролю;
Контроль за виконанням ухвали покласти на Ірпінський відділ поліції ГУ НП у Київській області.
Копію ухвали направити до ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_18 -Тьолушкіна

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3