Провадження №11-кп/801/405/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0001574, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 14.10.2020. за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2021 року по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, проживаючого в цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, інваліда 3-ї групи, раніше судимого:
- 08.10.1999 року Староміським районним судом міста Вінниці за ст.ст.141 ч.2, 46-1 КК України (в редакції 1960 року) до 2 (двох) років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 (один) рік;
- 26.10.2000 року Староміським районним судом міста Вінниці за ст.ст.229-6 ч.1, 42 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
- 17.09.2002 року Староміським районним судом міста Вінниці за ст.ст.185 ч.2, 309 ч.2, 70, 71 КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
- 02.02.2006 року Староміським районним судом міста Вінниці за ст.395 КК України до 3 (трьох) місяців арешту;
- 14.05.2009 року Староміським районним судом міста Вінниці за ст.ст.185 ч.2, 190 ч.2, 70 КК України до 2 (двох) років обмеження волі;
- 20.09.2011 року Ленінським районним судом міста Вінниці за ст.ст.296 ч.1, 70 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;
- 02.11.2011 року Замостянським районним судом міста Вінниці за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;
- 12.04.2012 року Замостянським районним судом міста Вінниці за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі;
- 30.11.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ст.ст.185 ч.2, 395, 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі; ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2019 року відповідно до ст.82 КК України невідбуту частину покарання замінено більш м`яким, а саме обмеженням волі на строк 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців 26 (двадцять шість) днів; ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 06.07.2020 року на підставі ст.81 КК України звільнений умовно-достроково на строк 9 (дев`ять) місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2016 року та остаточне покарання визначено у виді 3 (трьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 14.10.2020 року по дату набрання вироком законної сили.
Стягнуто з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 2052 (двох тисяч п`ятдесяти двох) гривень 11 копійок.
Вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження у виді накладеного арешту та долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , маючи незняті та непогашені судимості за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, 14 жовтня 2020 року біля 09 години 30 хвилин в місті Вінниці перебував на АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 . Виявивши відсутність сторонніх осіб та помітивши на території подвір`я дитячого велосипеду, у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна з метою обернення його на свою користь. Реалізовуючи свій умисел ОСОБА_8 повторно через хвіртку проник на територію огородженого парканом домоволодіння, звідки таємно викрав дитячий велосипед «Mustang» моделі «Princess spory 16» рожевого кольору, вартістю згідно висновку експерта 837,65 копійок, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на зазначену суму.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ставляться питання про зміну вироку суду першої інстанції через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, а саме просить звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим, оскільки судом не взято до уваги обставини вчинення злочину та особу винного, зокрема, що ОСОБА_8 визнав вину, розкаявся у вчиненому, добровільно видав викрадене майно, сам обвинувачений являється інвалідом 3-ї групи, має на утриманні неповнолітнього сина. Також на думку захисту судом не враховано думку потерпілої, яка просила суд не позбавляти волі обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги захисника з підстав, викладених в ній та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не оспорюються та не перевіряються апеляційним судом.
Доводи захисника про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують i обтяжують покарання.
Виходячи з зазначених положень закону про кримінальну відповідальність, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та iндивiдуалiзацiї покарання.
Крім цього, відповідно до роз`яснень п.п 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати, з-поміж іншого, i йога минуле, зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей (адміністративних стягнень).
При цьому відповідно до ч.2 ст.52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Таким чином, на переконання апеляційного суду кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому покарання суд дотримався вимог названих законів про кримінальну відповідальність i роз`яснень постанови Пленуму та, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного i призначив ОСОБА_8 покарання, яке є достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.
Як убачається з вироку, при призначенні покарання суд врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку в КП ВОНД «Соціотерапія» з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, алкоголю, є інвалідом 3-ї групи, має на утриманні неповнолітню дитину. Також судом було враховано, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, вчинив злочин, за який його засуджено, під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Одночасно враховано обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання визнання вини, каяття у вчиненому.
Таким чином, встановлені судом дані про особу обвинуваченого вказують на те, що він не оцінює критично свою поведінку, тому дають підстави вважати, що для виправлення і перевиховання обвинуваченого необхідний певний строк ізоляції від суспільства, а призначене покарання, передбачене санкцією ч.3 ст.185 КК України, призначене ближче до мінімальної межі, встановленої санкцією частини статті, однак яке обвинувачений має відбути реально, відповідає вимогам ст.65 КК України.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суд зазначає, що умовою такого звільнення на підставі ст.75 КК України є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання. В даному провадженні таких чинників не встановлено.
Натомість судом достовірно встановлено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2016 року. За таких обставин за приписами ст.71 КК України призначене обвинуваченому покарання за сукупністю вироків має бути більшим за покарання, призначене за вчинений злочин, а також невідбуте покарання за попереднім вироком. Такі вимоги закону виключають можливість застосування до особи інституту звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.
Тому призначене судом покарання повністю відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.
Порушення вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули скасування чи зміну судового рішення, під час апеляційного перегляду не встановлені, через що вирок суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2021 року у кримінальному провадженні №0001574, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 14.10.2020. по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді: