КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №367/2562/19. Провадження №11-кп/824/1945/2021. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.5 ст. 186 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
Іменем України

6 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ із Державною установою "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України матеріали провадження за апеляційними скаргами з доповненнями адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2021 року,

за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні № 0002278 від 17.11.2018 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Новоград-Волинський Житомирської області, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого: 1) 31.07.2001 року Ленінградським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; 2) 28.04.2006 року Новоград-Волинським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі; 3) 20.05.2010 року Новоград-Волинським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 4) 14.03.2012 року Богунським районний судом м. Житомира за ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України на 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.05.2010 та призначено остаточне покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна; 5) 22.04.2013 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 186 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань по цьому вироку та вироку Богунського районного суду м. Житомира від 14.03.2012 призначено остаточне покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна, звільнений від відбування покарання 28.04.2017 після відбуття строку покарання,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України,

продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 квітня 2021 року включно в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Задоволено клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника про заміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт та зменшення розміру застави.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою, постановлено обчислювати з 16.02.2021 року по 16.04.2021 року, включно.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом

першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та у даному кримінальному провадженні з урахуванням даних про особу обвинуваченого наявні ризики того, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення, на підставі чого жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , вважаючи дану ухвалу необґрунтованою та незаконною, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16.02.2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ; постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною залишати житло цілодобово та покладенням необхідних додаткових процесуальних обов`язків.

Адвокат ОСОБА_6 подавши 02.03.2021 року доповнення до апеляційної скаргивказує, що ОСОБА_7 має досить міцні соціальні зв`язки, а саме сім`ю, у складі якої є двоє малолітніх дітей, дружина перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і отримує допомогу від держави у розмірі 860 гривень на місяць, опікується матір`ю пенсіонером, похилого віку, страждає на хронічні захворювання.

Зазначає, що в разі застосування цілодобового домашнього арешту, ОСОБА_7 одразу має можливість працювати.

Вказує, що відсутні ризики щодо неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Звертає увагу на недотримання розумних строків судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 подавши 02.03.2021 року доповнення до апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2021 року про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів; змінити раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною залишати житло цілодобово та покладенням необхідних процесуальних обов`язків; змінити раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 528 600 гривень, на міру запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 600 гривень.

Вважає, що підстави взяття під варту абстрактні та шаблонні, не підтверджені доказами. Зазначає, що інший запобіжний захід не розглядається.

Обвинувачений ОСОБА_7 22.03.2021 року подав апеляційну скаргу, в якій просить: ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2021 року змінити, обрати йому міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 із покладенням на нього додаткових процесуальних обов`язків. Обрати міру запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі прокурора, оскільки відсутнє клопотання про розгляд апеляційних скарг за його участю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту ухвали місцевого суду та основних доводів апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали контрольного провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів керується наступним.

Мотиви Суду

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження під № 0002278 від 17.11.2018 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 , продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 квітня 2021 року включно в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Під час постановлення даного рішення суд першої інстанції виходив з того, що існує доцільність подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З таким висновком апеляційний суд погоджується, зауважуючи на слідуючому.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї статті передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Так, перевіривши доводи апеляційних скарг з доповненнями адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2021 року, якою продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 квітня 2021 року включно в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі ту обставину, що судове провадження щодо ОСОБА_7 не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Зокрема, суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою обвинуваченого, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від восьми до тринадцяти років з конфіскацією майна, є обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитувались в судовому засіданні, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах захисник та обвинувачений, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Крім того, характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватими у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Недотримання розумних строків судового розгляду не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки ця обставина, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, не враховується при обранні та продовженні запобіжного заходу.

Доводи з приводу того, що підстави взяття під варту абстрактні та шаблонні, не підтверджені доказами, а також, щодо відсутності ризиків щодо неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Доводи з приводу того, що інший запобіжний захід не розглядається судом, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченим під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

З огляду на вказане, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а доводи апеляційних скарг не містять будь-яких обставин та доказів, які б ставили його під сумнів.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2021 року залишити без змін, а апеляційні скарги з доповненнями адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419, 4221 ч. 4 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2021 року, якою продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 квітня 2021 року включно в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України; задоволено клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ; відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника про заміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт та зменшення розміру застави; строк дії ухвали суду про тримання під вартою, постановлено обчислювати з 16.02.2021 року по 16.04.2021 року, включно, залишити без змін.

Апеляційні скарги з доповненнями адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 р о л ь