Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 331/454/20
провадження № 51-1925ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 6 жовтня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 9 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Встановлені обставини
За вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 6 жовтня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Запорізький апеляційний суд ухвалою від 9 березня 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 залишив без задоволення,

а зазначений вирок районного суду щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_5 без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_5 внаслідок суворості, просить змінити вирок районного суду та ухвалу суду апеляційної інстанції та пом`якшити призначене покарання за ч. 2 ст. 187 КК у виді позбавлення волі до 3 років 6 місяців та звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до положень ст. 75 цього Кодексу з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
Мотиви Верховного Суду
Касаційний кримінальний суд, який входить до складу Верховного Суду, перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі касаційних скарг поданих у порядку та у строки, встановлені главою 32 КПК, на судові рішення, що підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,

а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Усупереч наведеним положенням процесуального закону, посилаючись у касаційній скарзі на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого через суворість, захисник не навела обґрунтування доводу про незаконність вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 414 КПК. Захисник не зазначила, які порушення закону України про кримінальну відповідальність порушили при цьому суди першої й апеляційної інстанцій, у чому полягають такі порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановлених судових рішень і чому їх слід відносити до підстав для зміни касаційним судом згаданих вироку й ухвали з огляду на положення

статей 370, 374, 413 і 414 КПК та статей 50, 65-67 і ч. 2 ст. 187 КК у їх взаємозв`язку.
Також у касаційній скарзі не зазначено, чи заявляла сторона захисту в апеляційному суді клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК цей суд безпідставно

не задовольнив, а також, яких конкретно доводів в апеляційній скарзі захисника всупереч ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції взагалі не дослідив,

не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі захисника.
Вимоги касаційної скарги щодо пом`якшення покарання до 3 років 6 місяців без застосування ст. 69 КК не узгоджуються з положеннями цього Кодексу,

а обґрунтувань щодо застосування вказаної норми КК касаційна скарга захисника

не містить.
Усупереч ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано її копій із додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.

Також у касаційній скарзі не зазначено, чи бажає захисник брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 цього Кодексу.
Відсутність у касаційній скарзі вказаних обґрунтувань та недотримання положень

ст. 427 КПК перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду

м. Запоріжжя від 6 жовтня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду

від 9 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3