Справа № 473/1049/21
Номер провадження 1-кп/473/173/2021
УХВАЛА
Іменем України

"13" квітня 2021 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000059 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенська, українець, громадянин України, не працює, з професійно-технічною освітою, згідно ст.89 КК України не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ,
у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в тому, що 03.03.2021 року у нічний період доби, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 разом із своєю матір`ю ОСОБА_5 прийшов до домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де спільно з останнім вживали алкогольні напої. Після розпиття алкогольних напоїв ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пішли відпочивати. В цей час у ОСОБА_4 , який, усвідомлюючи що за його діями ніхто не спостерігає, виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна. З метою особистого збагачення ОСОБА_4 шляхом вільного доступу таємно викрав належний на праві приватної власності ОСОБА_5 мобільний телефон марки Samsung А01 чорного кольору НОМЕР_1 з ІМЕІ1: НОМЕР_2 та ІМЕІ2: НОМЕР_3 вартістю 1700 гривень 00 копійок, який знаходився на зарядці у приміщенні кухні, в якій перебував з дозволу власника - ОСОБА_6 .
В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив ОСОБА_4 вийшов з будинку та попрямував до «ЛОМБАРДУ ДОНКРЕДИТ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНТЕР-РІЕЛЕТІ» І КОМПАНІЯ», який розташований за адресою: м.Вознесенськ Миколаївської області вул.Київська, 5, де передав викрадений мобільний телефон у заставу, тим самим розпорядився викраденим телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1700 гривень 00 копійки.
Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення були кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав пред`явлене обвинувачення у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Не заперечував обставини, зазначені в обвинувальному акті. Зазначив, що того дня він взяв телефон, оскільки потрібні були гроші для лікування матері дружини. Про це він своїй матері казав, проте та була п`яна, тому не пам`ятає те, що сталося. Наступного дня, саме коли не пам`ятає, - він здав телефон до ломбарду за 200 гривень. Потім його викупив та повернув матері, проте та вже подала заяву до поліції.
Потерпіла ОСОБА_5 не наполягала на дослідженні всіх доказів у кримінальному провадженні.
Прокурор просила досліджувати докази в порядку ч.3 ст.349 КПК України, проти чого обвинувачений та потерпіла не заперечували.
Суд, з`ясувавши, що учасники процесу розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити обставини, зазначені в обвинувальному акті, в апеляційному порядку, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Після чого прокурором було надано лише документи, які характеризують обвинуваченого та серед них вимога про судимість.
Так, згідно із вимогою про судимість ОСОБА_4 був судимий вироком військового суду Севастопольського гарнізону від 14.04.2008 року за ч.2 ст. 406 КК України до покарання у вигляді двох років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Даних про ухвалу про звільнення від покарання по закінченню іспитового строку вимога не містить. Крім того, ОСОБА_4 був судимий вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.11.2017 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., від відбування якого був звільнений через закінчення строків давності ухвалою цього ж суду від 27.09.2020 року.
В судових дебатах прокурор просила провадження закрити на підставі ст.46 КК України, оскільки обвинувачений та потерпіла примирилися, шкоду, завдану правопорушенням відшкодовано, а судимості ОСОБА_4 погашені. Обвинувачений та потерпіла клопотання прокурора підтримали.
Суд враховує, що згідно із ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
На думку суду в даному провадженні ст.46 КК України не може бути застосовано, оскільки ОСОБА_4 не вперше вчинив кримінальне правопорушення.
Суд вважає, що особою, яка вперше вчинила злочин, є особа, яка ніколи не притягувалася до кримінальної відповідальності.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» визначено, що такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.
Проте ця Постанова ВСУ не наводить визначення поняття «злочин, що вже втратив правове значення». На думку суду це поняття не є ідентичним погашенню судимості (ст.89 КК України) та звільненню від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, що має місце у випадку з обвинуваченим ОСОБА_4 .
З огляду на зазначене клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України задоволенню не підлягає, оскільки відсутні визначені законом підстави для цього.
Керуючись ст.46 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.ст.285-288, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку з примиренням із потерпілою на підставі ст.46 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1