Cправа № 127/2646/21
Провадження № 1-кс/127/1081/21
У Х В А Л А
Іменем України
17 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю:
заявника скарги: адвоката ОСОБА_3
прокурора: ОСОБА_4
слідчого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , на постанову начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_5 від 23 січня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000296 від 01.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі вищевказаною скаргою, яка мотивована тим, що постанова про закриття кримінального провадження №0000296 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, від 23.01.2021 є протиправною, передчасною та незаконною, прийнятою без проведення усіх необхідних слідчих (розшукових) і процесуальні дій, а тому підлягає скасуванню.
Зокрема, на думку заявника скарги, слідчим не вчинено всіх дій для всебічного, повного і неупереджено дослідження всіх обставин кримінального провадження, а саме:
- не взято до уваги матеріали виконавчого провадження №59572998 з виконання вимог виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва №753/9543/19 від 15.07.2020 про відібрання у ОСОБА_7 малолітньої дитини ОСОБА_8 та негайного його повернення матері ОСОБА_6 ;
- не виконано вимог ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2020 №127/23568/20, а саме слідчий не вчинив усіх необхідних дій, обмежившись лише допитом ОСОБА_7 , як свідка;
- слідчим у постанові не викладена оцінка зібраним ним доказам під час проведення досудового розслідування, не наведено з послідовним викладом тих процесуальних рішень і дій, здійснених під час досудового розслідування, які б без сумніву підтверджували висновок слідчого про результати проведеного розслідування;
- досудове розслідування проведено неповно, оскільки не проведено усіх слідчих дій на які посилається заявник, чим порушено вимоги ст. 9 КПК України.
Обгрунтовуючи скаргу заявник вказує на те, що закриваючи кримінальне провадження органом досудового розслідування залишено поза увагою, що ОСОБА_7 , маючи реальну можливість дотримуватися виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.04.2018 у справі №753/21537/17, щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю та не перешкоджати його виконанню, ігноруючи вимоги суду та підриваючи авторитет органів правосуддя України, умисно, з особистих інтересів, під вигаданим приводом неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_6 , з метою недопущення реалізації судового акту, з 12.05.2019 перешкодив виконанню даного рішення суду, щодо проживання дитини ОСОБА_8 з матір`ю ОСОБА_6 , що призвело до заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам і свободам потерпілої ОСОБА_6 , що у свою чергу підтверджується висновками судово - психологічних експертиз, проведеними під час досудового розслідування.
Крім того, заявник зазначає, що органом досудового розслідування достеменно не з`ясовано та ретельно не перевірено, що в даному випадку невиконання судового акту з боку ОСОБА_7 зводилося до прямого, відкритого та триваючого перешкоджання у його виконанні, яким визначено місце проживання дитини конкретно з матір`ю.
Поряд з цим, на думку заявника, орган досудового розслідування всебічно не проаналізував наявність ознак складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України з огляду на те, що ОСОБА_7 , у період з 12.05.2019 до 01.11.2019 умисно перешкоджав виконанню судового акту шляхом переховування сина від матері, повідомленням до суду, служби у справах дітей Дарницького району у м. Києві, органів виконавчої служби, неправдивої інформації щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_6 , начебто залишення дитини в небезпеці та жорсткого поводження з нею, намаганні притягнути її до відповідальності, а також умисної відкритої протидії представникам органів влади, в тому числі державному виконавцю щодо виконання рішення суду про відібрання дитини та повернення її матері.
Також, на думку заявника, слідчим не надано належної правової оцінки й тому, що ОСОБА_7 разом з малолітньою дитиною було відшукано лише за допомогою комплексу слідчих (оперативних) заходів на території Київської області, у АДРЕСА_1 у приватному домоволодінні. 01.11.2019 у даному домоволодінні був проведений обшук на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду та встановлено перебування там дитини.
Крім того, при закритті кримінального провадження слідчим не було враховано 2 висновки судових експертів про причинний зв`язок між діянням ОСОБА_7 та заподіяння ОСОБА_6 істотної психологічної та моральної шкоди, фізичних страждань, а також слідчим не проведено слідчі (розшукові) і процесуальні дії, які містяться у вигляді вказівок в ухвалі слідчого судді від 30.11.2020 у справі № 127/25961/20.
На думку заявника вказані вище обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що закриття кримінального провадження здійснено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, а тому висновок про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження, підлягає скасуванню.
З огляду на наведене заявник звернувся зі скаргою до суду, в якій просив скасувати постанову начальника відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 23 січня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000296 від 01.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.382 КК України.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у скарзі, та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 судовому засіданні заперечував, щодо задоволення скарги, просив в її задоволенні відмовити, посилаючись на те, що у даному кримінальному провадженні в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КПК України.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні також заперечував, щодо задоволення скарги, просив в її задоволенні відмовити, посилаючись, на те, що всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні проведені, а відтак немає підстав для скасування постанови. Що стосується невиконання слідчим слідчих (розшукових) дій, які були викладені в клопотанні про продовження строку досудового розслідування даного кримінального провадження та стали підставою для його продовження, слідчий зазначив, що клопотання про продовження строку досудового розслідування було подано слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_9 , однак після того, як кримінальне провадження передали йому для продовження досудового розслідування та дослідження ним усіх матеріалів кримінального провадження №0000296 від 01.06.2019, було зроблено висновок про відсутність необхідності вчинення таких слідчих (розшукових) дій та достатність підстав для закриття кримінального провадження на підставі наявних у матеріалах кримінального провадження доказів.
Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.
Вислухавши думку адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 та слідчого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали даної справи та детально ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0000296, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, з огляду на таке.
Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом..
Пунктом 3 частини першої статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора - рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження визначено статтею 284 КПК України, зокрема відповідно до пункту 2 частини першої наведеної норми кримінальне провадження підлягає закриттю, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у провадженні СУ ГУНП у Вінницькій області перебувало кримінальне провадження №0000296, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Як слідує з витягу з ЄРДР та інших матеріалів провадження, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені на підставі заяви ОСОБА_6 з приводу того, що « ОСОБА_7 маючи право на побачення та спілкування з дитиною ОСОБА_8 , однак переслідуючи мету самочинно, без згоди матері та колишньої дружини ОСОБА_6 , з якою на підставі рішення суду проживала дитина, змінити проживання дитини, 12.05.2019 о 17 год. під час знаходження ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у її батьків, за адресою: АДРЕСА_2 , за домовленістю взяв у неї з собою на побачення сина, однак у визначений час до 21.00 год. цього ж дня не повернув його матері. ОСОБА_7 , будучи обізнаним та ознайомленим з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.04.2018 у справі №753/21537/17 про розірвання шлюбу, зареєстрованого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 31.01.2015, актовий запис №85 між ним та ОСОБА_10 , відновленням їй дошлюбного прізвища - Біла, а також визначенням місце проживання їхньої спільної малолітньої дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ( ОСОБА_6 ), фактично виступаючи відповідачем у цій справі, визнав позов ОСОБА_6 та не заперечував про визначення місця проживання дитини з нею, однак надалі перешкодив виконанню даного судового акту».

Правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч. 3 ст. 382 КК України.

Реєстрації вищевказаного кримінального провадження передували наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено в судовому засіданні, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року в справі №753/21537/17 розірвано шлюб зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 31 січня 2015 року, актовий запис № 85 між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Встановлено після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище - Біла. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_11 . Фактично виступаючи відповідачем у цій справі, ОСОБА_7 визнав позов ОСОБА_6 та не заперечував про визначення місця проживання дитини з нею. Вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 05.05.2018.

Відповідно до вище зазначеного судового рішення, яке набрало законної сили, питання місця проживання дитини було врегульовано. В судовому порядку встановлено, що дитина ОСОБА_8 фактично проживала з матір`ю ОСОБА_11 у м. Києві та надалі має проживати з матір`ю.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.07.2019 у справі №753/23701/18 позов ОСОБА_7 до ОСОБА_11 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини за конкретною адресою залишено без розгляду, оскільки від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що рішенням суду від 04.04.2018 справа №753/21537/17 визначено місце проживання дитини з матір`ю.

Розпорядженням №163 Дарницької районної у місті Києві Державної адміністрації від 19.03.2019 «Про визначення участі батька у вихованні дитини» ОСОБА_7 встановлено наступний графік спілкування з його малолітнім сином ОСОБА_8 : друга та четверта неділя місяця з 10.30 до 19.30 год. без обов`язкової присутності матері; перша та третя субота місяця з 10.30 до 19.30 год. без обов`язкової присутності матері; будні дні за домовленістю між батьками. Встановлений порядок побачень з дитиною не змінювався.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , маючи право на побачення та спілкування з дитиною ОСОБА_8 та фактично реалізовуючи його, 12.05.2019 о 17 год. під час знаходження сина ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у її батьків, за адресою: АДРЕСА_2 , взяв у неї з собою на побачення ОСОБА_8 , однак діючи з особистих міркувань, в порушення вищевказаних документів, у визначений час до 21.00 цього ж дня, добровільно не повернув його матері.

ОСОБА_7 , діючи всупереч ч. 1 ст. 162 Сімейного Кодексу України, самочинно, без згоди другого з батьків, з яким на підставі вищевказаного рішення суду проживала малолітня дитина, змінив місце проживання ОСОБА_8 та фактично до 01.11.2019 не забезпечив зв`язок та спілкування дитини з матір`ю ОСОБА_6 .

Внаслідок таких дій ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_6 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про негайне відібрання у ОСОБА_7 дитини - ОСОБА_8 і повернення сина їй за попереднім місцем проживання.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2019 у справі №753/9543/19 позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відібрання дитини та повернення його за попереднім місцем проживання задоволено частково, ухвалено рішення про негайне відібрання у ОСОБА_7 малолітньої дитини ОСОБА_8 та повернення його матері ОСОБА_6 . Дане рішення в частині, щодо відібрання дитини та повернення її матері, допущено до негайного виконання.

Постановою Київського апеляційного суду від 09.12.2020 (справа №753/9543/19) апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2019 без змін.

Подільським районним відділом ДВС у м. Києві 17 липня 2019 року за заявою ОСОБА_6 від 16.07.2019 відкрито виконавче провадження №59572998 про примусове виконання судового рішення виконання виконавчого листа №753/9543/19, виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 15.07.2019 про відібрання у ОСОБА_7 малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та негайно повернути дитину матері ОСОБА_6 .

Досліджуючи матеріали кримінального провадження на предмет повноти здійснення досудового розслідування судом встановлено, що в ходів здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні слідчими було здійснено значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, здобуто та долучено до матеріалів кримінального провадження значний обсяг документів.

Зокрема, 10 червня 2019 року старшим слідчим СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 , було допитано в якості свідка ОСОБА_6 , яка в ході допиту повідомила про обставини вчинення злочину її колишнім чоловіком ОСОБА_7

26 червня 2019 року о/у ВКП Дарницького УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_13 було допитано в якості свідка ОСОБА_6 , яка в ході допиту повідомила про обставини вчинення злочину її колишнім чоловіком ОСОБА_7

26 липня 2019 року слідчим було допитано свідка ОСОБА_14 , який в ході допиту повідомив, про те, що не знайомий особисто з ОСОБА_7 та йому невідомо місце його знаходження.

26 липня 2019 року слідчим було допитано свідка ОСОБА_15 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 .

02 серпня 2019 року Жмеринським ВП ГУНП у Вінницькій області отримано відповідь від Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, якою повідомлено про те, що перетинання державного кордону України у період з 15.05.2019 по 19.07.2019 ОСОБА_16 , в базі даних не виявлено.

23 липня 2019 року слідчим допитано в якості свідка ОСОБА_17 , яка є матір`ю ОСОБА_6 про відомі їй обставини вчинення злочину.

23 липня 2019 року слідчим допитано в якості свідка ОСОБА_18 , який є батьком ОСОБА_6 .

29 липня 2019 року старшим слідчим СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 винесено постанову про відмову в задоволені клопотання ОСОБА_6 про оголошення в розшук ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

27 липня 2019 року додатково допитано в якості свідка ОСОБА_6 , про можливе місце перебування ОСОБА_7 .

02 серпня 2019 року старшим слідчим СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 винесено постанову про залучення ОСОБА_6 в якості потерпілої у кримінальному провадженні №0000296.

02 серпня 2019 року допитано в якості свідка ОСОБА_19 , який є батьком ОСОБА_7 , який повідомив, що їхній син разом з їхнім онуком на деякий час поїхав з свого місця постійного проживання, однак де на даний час він знаходиться їм не відомо.

02 серпня 2019 року допитана в якості свідка ОСОБА_20 , яка є матір`ю ОСОБА_7 , яка підтримала покази свого чоловіка.

10 серпня 2019 року на виконання постанови слідчого про проведення процесуальних дій на іншій території в м. Берегово Закарпатської області допитаний в якості свідка ОСОБА_21 , який є сусідом батьків ОСОБА_7 та якому також місце перебування ОСОБА_7 не відоме, та тривалий час ні його ні членів його родини він не бачив.

15 серпня 2019 року слідчим суддею Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, справа №130/1463/19, в задоволені клопотання слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 про надання тимчасового доступу до електронних інформаційних систем, відмовлено.

15 серпня 2019 року Подільським районним судом міста Києва (справа №758/9747/19) задоволено подання старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_22 та оголошено в розшук боржника у виконавчому провадженні №59572998, що перебуває у провадженні Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_7 .

03 жовтня 2019 року Київським апеляційним судом (справа №758/9747/19) задоволено частково апеляційну скаргу боржника ОСОБА_7 . Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 15 серпня 2019 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким у задоволенні подання старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_22 про оголошення розшуку боржника ОСОБА_7 відмовлено.

20 серпня 2019 року слідчим СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області подано до суду клопотання про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (батьки ОСОБА_7 ), що за адресою: АДРЕСА_4 , однак 22 серпня 2019 року ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області справа №130/1463/19 відмовлено у задоволенні клопотання щодо проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 .

30 серпня 2019 року слідчим СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області винесено постанову про проведення процесуальних дій на іншій території, а саме в м. Тячів, Закарпатській області, де міг проживати ОСОБА_7

30 серпня 2019 року ухвалою Подільського районного суду міста Києва справа №127/10634/19 задоволено подання державного виконавця Подільського районного відділу ДВС міста Київ головного ТУЮ у м. Києві та оголошено в розшук дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10 вересня 2019 року постановою прокурора ОСОБА_23 про об`єднання матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000296 від 01.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004195 від 05.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 146 КК України, об`єднано в одне провадження та присвоєно номер №0000296.

12 вересня 2019 року ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області справа №130/1463/19 відмовлено у задоволенні клопотання щодо приводу ОСОБА_7 для допиту в якості свідка у кримінальному провадженні №0000296.

17 вересня 2019 року першим заступником прокурора Вінницької області ОСОБА_24 було доручено здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000296 від 01.06.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 146 КК України, слідчому управлінню ГУНП у Вінницькій області.

20 вересня 2019 року слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області, в порядку ст. 40 КПК України, надано доручення працівникам УБЗПТЛ ГУНП у Вінницькій області, з метою зібрання всієї доступної інформації, довідок та встановлення місця знаходження ОСОБА_7 та малолітнього ОСОБА_8

02 жовтня 2019 року, старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_25 , постановою про зміну кваліфікації кримінального правопорушення змінено в кримінальному провадженні №0000296 від 01.06.2019 кваліфікацію кримінальних правопорушень з ч. 1 ст. 382 КК України на ч. 3 ст. 382 КК України.

04 жовтня 2019 року до Вінницького міського суду подано клопотання про надання тимчасового доступу до інформації операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна», та ТОВ «лайфселл», з метою встановлення місця знаходження ОСОБА_7 та малолітнього сина ОСОБА_8 , яке 15.10.2019 слідчим суддею Вінницького міського суду було задоволено.

11 жовтня 2019 року, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у справі №1274/27700/19, з метою дослідження психічного стану ОСОБА_6 , призначено у кримінальному провадженні №0000296 від 01.06.2019 амбулаторну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам міжобласного центру судово-психіатричної експертизи Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка, м. Вінниця, вул. Пирогова, 109.

17 жовтня 2019 року до матеріалів кримінального провадження долучено висновок судово-психіатричного експерта № 330, згідно якого встановлено, що в період скоєння проти ОСОБА_6 даного правопорушення ОСОБА_6 на психічний розлад не страждала, перебувала поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, однак в теперішній час у неї виявлений психічний розлад у вигляді після травматичного стресового розладу (F43.10). Про це свідчать дані анамнезу про перенесення нею тривалої ситуації сімейного характеру, а також перенесення стресової ситуації, що пов`язана з фактом викрадення у неї дитини, з виникненням деяких змін психіки невротичного рівня у вигляді зниженого настрою, почуття тривоги, страху, дратівливості, плаксивості, нав`язливих спогадів про викрадення сина, жахливих сновидінь (що син у важкому стані, опухлий, з висипкою, що побула поряд з ним кілька хвилин і вимушена була йти без нього), зниження апетиту, безсоння. Проте відмічені особливості психіки не супроводжуються вираженими афективними порушеннями, порушеннями пам`яті, інтелекту, волі, критики, маяченням, галюцинаціями та не досягають психологічного рівня. Даний висновок підтверджується теперішнім психолого-психіатричним обстеженням, яке виявило у підекспертної підвищено виснажувану увагу, нестійкість емоцій, підвищений рівень тривоги, дратівливість, плаксивість, знижений настрій з фіксацією на психотравмуючій ситуації, нав`язливими спогадами, страхами; безсоння, зниження апетиту. Між скоєним відносно потерпілої ОСОБА_6 правопорушенням та виникненням у неї психічного розладу у вигляді післятравматичного стресового розладу існує причинний зв`язок. ОСОБА_6 в теперішній час потребує психіатричної, психологічної допомоги. Потерпіла ОСОБА_6 , враховуючи індивідуально-психологічні особливості, емоційний стан, а також конкретні умови ситуації правопорушення, могла правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, та давати відносно них відповідні покази, а також правильно розуміти характер та значення скоєних проти неї протиправних дій.

17 жовтня 2019 року додатково допитано потерпілу ОСОБА_6 про обставини кримінального правопорушення.

24 жовтня 2019 року та 30 жовтня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2019, справа №127/27705/19, здійснено тимчасовий доступ до оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна» та до оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл», та отримано відповідну інформацію.

28 жовтня 2019 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області (справа №127/29319/19) задоволено клопотання слідчого про надання дозволу для здійснення приводу ОСОБА_7 , для проведення допиту в якості свідка на 29.10.2019 до СУ ГУНП у Вінницькій області.

28 жовтня 2019 року, в порядку ст. 40 КПК України, начальнику УБЗПТЛ ГУНП у Вінницькій області надано доручення про встановлення місця знаходження ОСОБА_7 та в здійсненні його приводу, однак, дане доручення залишилось без виконання, що підтверджується рапортом від 30.10.2019.

29 жовтня 2019 року допитано в якості свідка ОСОБА_26 (власника домоволодіння, яке винаймав ОСОБА_7 ), який повідомив що ОСОБА_7 є його клієнтом, який 27.10.2019 знаходився при огляді помешкання разом з малолітньою дитиною ОСОБА_8 ;

30 жовтня 2019 року додатково допитано потерпілу ОСОБА_6 , яка повідомила про можливе місце знаходження її колишнього чоловіка ОСОБА_7 та її сина ОСОБА_8 ..

31 жовтня 2019 року слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області винесено ухвалу про задоволено клопотання про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

31 жовтня 2019 року, в порядку ст. 40 КПК України, надано доручення працівникам УБЗТЛ ГУНП у Вінницькій області для належного забезпечення виконання ухвали слідчого судді Вінницького міського суду про проведення обшуку, та в допиті виявлених свідків.

31 жовтня 2019 року старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_25 винесено постанову про залучення спеціаліста у кримінальному провадженні з числа державних виконавців Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, які здійснюють повноваження у виконавчому провадженні № 59572998.

01 листопада 2019 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , згідно якого було виявлено малолітнього ОСОБА_8 та передано представникам Державної виконавчої служби Подільського району у м. Києві для подальшої передачі матері ОСОБА_6

01 листопада 2019 року винесено постанову про визнання та прилучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження.

06 листопада 2019 року, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області справа №127/29964/19, задоволено клопотання слідчого ОСОБА_25 про накладення арешту на вилучені речові докази, зокрема на технічний носій «MODEL: TCL-81AHP 0001, DIGITAL Video Recorder, всередині якого знаходиться жорсткий диск SEAGATE 1TB s/n: Z9C4XHEP з`єднаний з платою, з інформацією, яка має значення у даному кримінальному провадженні;

01 листопада 2019 року та 18 листопада 2019 року було допитано в якості свідка ОСОБА_7 , який повідомив що він дійсно умисно забрав сина ОСОБА_8 , який на його думку неналежно виховувався під час того як проживав з матір`ю ОСОБА_6 , яка наносила своєму малолітньому сину тілесні ушкодження, постійно кричала на нього, залякувала, залишала його в небезпеці.

13 листопада 2019 року додатково допитано потерпілу ОСОБА_6 , яка повідомила про те, що 01.11.2019 вона прибула за адресою АДРЕСА_1 , де були проведені виконавчі дії по відібранню та передачі їй сина ОСОБА_27 .

20 січня 2020 року винесено постанову про проведення судово-психологічної експертизи в умовах Вінницького НДЕКЦ МВС України, з метою встановленні істотної шкоди, яка була завдана ОСОБА_6 .

18 лютого 2020 року слідчим ОСОБА_9 винесено постанову про призначення комп`ютерно-технічної експертизи по вилученим в ході обшуку технічному носію «MODEL: TCL-811AHP 0001, DIGITAL Video Recorder, в середині якого знаходився диск SEAGATE 1TB s/n: Z9C4XHEP та плата, з метою виявлення на них інформації яка б допомогла в розслідуванні та доведенні вини ОСОБА_7 .

До матеріалів провадження долучено висновок судового-експерта №25 від 18.05.2020 згідно якого встановлено, що на накопичувачі на жорстких дисках відео реєстратора Tesla TCL-811AHP, наданого на дослідження, виявлено 14666 відеозаписів (7888 видалених і 6778 явних) за період часу з 12.05.2019 по 01.11.2019.

11 березня 2020 року допитано в якості свідків ОСОБА_17 (матір ОСОБА_6 ), ОСОБА_28 (знайома з ОСОБА_6 діти яких разом перебувають на прогулянці), ОСОБА_29 (тривалий час знайомий з ОСОБА_6 ), з метою встановлення поведінки в побуті, між знайомими, емоційного та психологічного стану, ОСОБА_6 після пережитих нею подій, які пов`язані з викраденням її дитини.

16 квітня 2020 року висновком судового експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №4 встановлено, що ситуація, що досліджується за справою є психотравмувальною для ОСОБА_6 та має суттєвий психотравмувальний вплив. ОСОБА_6 завдані страждання (моральна шкода), що характеризується інтенсивністю та глибиною переживань, нанесенням їй значної психологічної, моральної шкоди.

19 травня 2020 року було допитано в якості свідка ОСОБА_30 (працівник Подільського РВДВС у м. Києві), яка приймала участь в проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_7

19 травня 2020 року проведено огляд мобільного телефону ТМ «iPhone 5S», що належить ОСОБА_6 , на якому виявлено переписку на мобільному додатку «Viber», між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_7 , згідно якої ОСОБА_7 вказав, що він забирає без згоди ОСОБА_6 дитину на деякий час, та згодом поверне до неї.

19 травня 2020 року винесено постанову про визнання речовим доказом мобільного телефону ТМ «iPhone 5S» на якому міститься переписка між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , як факт підтвердження злочинних дій ОСОБА_7

05 серпня 2020 року допитано в якості свідка ОСОБА_31 експерта Вінницького НДЕКЦ МВС щодо виконання нею судово-психологічної експертизи.

08 вересня 2020 року прокурору Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 були надані пояснення ОСОБА_7 , який зокрема пояснив, що його син ОСОБА_27 в період з 12.05.2019 по 01.11.2019 проживав із ним, в даний період він ні від кого не переховувався. Щодня відвідував роботу та ні від кого не переховувався та до нього ніхто не приходив. Про оголошення його у розшук йому стало відомо від знайомих, які повідомили його, що згідно інформації, розміщеної у мережі інтернет його оголошено у розшук, після чого самостійно перевіривши зазначений факт, він одразу особисто звернувся до Подільського УП з відповідною заявою та оскаржив зазначене рішення до суду.

16 листопада 2020 року прокурором Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 було допитано ОСОБА_7 в якості свідка.

Крім того, до матеріалів кримінального провадження №0000296 від 01.06.2019 ОСОБА_7 було долучено подану ним 14 травня 2019 року до Київської місцевої прокуратури №2 міста Києва заяву про вчинення злочину. Підставою для звернення з даною заявою стало те, що «за місцем проживання його дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , створена реальна небезпека для його здоров`я, матір дитини ОСОБА_6 зловживає алкоголем, жорстоко поводиться з сином, неодноразово залишала дитину у небезпеці, тому на думку заявника у діях його колишньої дружини - ОСОБА_6 містяться ознаки злочинів, передбачених cт. 135, ст. 137 КК України».

Як було встановлено в судовому засіданні на підставі даної заяви до ЄРДР 18.05.2019 було внесено відомості за №0003664, про вчинення кримінального правопорушення за ст. 135, ст. 137 КК України.

Лист №Д-640/1-149 від 14 травня 2019 року підтверджує звернення ОСОБА_7 07.05.2019 до служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, яким повідомлено, що «Провести відповідну роботу з матір`ю дитини, ОСОБА_6 , щодо неухильного виконання нею рішення органу опіки та піклування та роз`яснити ОСОБА_6 про передбачену відповідальність на сьогодні не надається можливим, оскільки ОСОБА_32 на телефонні дзвінки відповідає, не з`являється до служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Питання щодо притягнення до відповідальності осіб, при наявності правових підстав, за частиною п`ятою статті 184 КУпАП залишається на контролі служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації».

04 березня 2020 року старшим слідчим СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_33 було допитано ОСОБА_7 в якості потерпілого в межах кримінального провадження №0003664 від 18.05.2019.

10 березня 2020 року старшим слідчим СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_34 було допитано свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_36 в межах кримінального провадження №0003664 від 18.05.2019.

21 серпня 2020 року слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 було винесено постанову про закриття кримінального провадження в частині вчинення окремого кримінального правопорушення, а саме кримінальне провадження за №0000296, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 382 КК України, в частині вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

16 жовтня 2020 року начальником відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2019 за № 0000296, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 28 жовтня 2020 року №127/23568/20 задоволено скаргу адвоката ОСОБА_3 , та скасовано постанову від 16.10.2020 про закриття кримінального провадження № 0000296, внесеного до ЄРДР 01.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

16 листопада 2020 року, відповідно до протоколу допиту свідка прокурором ОСОБА_4 було допитано ОСОБА_7 , який у своїх поясненнях зокрема зазначив: «Що він 12.05.2019 згідно з розпорядженням №163 від 19.03.2019 взяв свого сина на прогулянку. Під час огляду дитини виявив на тілі сина сліди від побиття. Він мав хворий вигляд, що є наслідком неналежного виконання свої обов`язків ОСОБА_6 забираючи сина на прогулянку, він жодним чином не планував забирати його від матері, але побачивши сліди побиття, розуміючи, що він не має права допустити продовження такого відношення до дитини і взагалі зобов`язаний ужити заходів, спрямованих на забезпечення його безпеки та здоров`я, а також зважаючи на те, що ОСОБА_6 дитину від нього переховувала з метою приховання обставин жорстокого поводження з ним і те, що якщо він заявив ОСОБА_6 про виявлені сліди побиття дитини, то вона знову буде вживати аналогічних заходів, розуміючи, що подальше залишення дитини за попереднім місцем проживання з мамою створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я, був вимушений забрати сина ОСОБА_8 від ОСОБА_6 , щоб захистити його від його ж матері. При цьому він не викрав та не сховав свою дитину, а натомість вчинив ряд публічних дій, направлених на забезпечення його прав на щасливе дитинство, а саме: звернувся до Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві та до Київської місцевої прокуратура № 2 місті Києві із заявою про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 135, 137 КК України, а 18.05.2019 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003664. Звернувся до суду з позовом про відібрання дитини від матері та передачу батькові в зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_6 , залишення дитини в небезпеці та жорстокого поводження з малолітньою дитиною.»

20 листопада 2020 року начальником відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 повторно було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2019 за № 0000296, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2020 року №127/25961/20 задоволено скаргу ОСОБА_6 та скасовано постанову начальника відділу СУ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 20.11.2020.

Скасовуючи постанову про закриття кримінального провадження судом зазначено, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження судом встановлено, що начальником відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 не вчинено всіх дій для всебічного, повного і неупереджено дослідження всіх обставин кримінального провадження, а саме:

1) не взято до уваги матеріали виконавчого провадження №59572998 з виконання вимог виконавчого листа виданого Дарницьким районним судом м. Києва №753/9543/19 від 15.07.2020 про відібрання у ОСОБА_7 малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та негайного його повернення до матері ОСОБА_6 , а саме: актів державного виконавця, якими було засвідчено факт того, що боржник переховується від органів Державної виконавчої служби та ухвалу Подільського районного суду міста Києва №758/9747/19 від 25.11.2019 про задоволення подання старшого державного виконавця ОСОБА_22 та оголошення ОСОБА_7 в розшук.

2) не виконано вимог ухвали Вінницького міського суду Вінницької області 28.10.2020 №127/23568/20, а саме слідчий не вчинив усіх необхідних дій, обмежившись лише допитом ОСОБА_7 , як свідка.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2020 року (справа №127/27616/20) клопотання слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 задоволено, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000296 від 01.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України на шість місяців, тобто до 23.06.2021.

Зокрема, підставою для продовження строку досудового розслідування стала необхідність проведення процесуальних та слідчі дії, результати яких можуть мати значення для повного та неупередженого досудового розслідування, а саме: встановити особу та допитати в якості свідка власника домоволодіння АДРЕСА_1 на предмет здачі в оренду ОСОБА_7 даного будинку, терміну оренди та всіх інших істотних умов, включаючи витребування копії договору оренди. Саме в зазначеному домоволодінні ОСОБА_7 переховував сина, а під час судових проваджень та примусового виконання рішення повідомляв уповноваженим органам не актуальну адресу проживання АДРЕСА_5 ; Встановити та допитати в якості свідка особу жіночої статті, яка виконувала роль няньки (доглядальниці), яка у відсутність ОСОБА_7 на території домоволодіння АДРЕСА_1 перебувала з малолітнім ОСОБА_8 на предмет відомих їй обставин злочину; встановити місце знаходження та допитати в якості свідка ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помічника ОСОБА_7 на предмет перебування з ним у м. Жмеринка 12.05.2019 та можливої координації та допомоги ОСОБА_7 при самочинній зміні місця проживання малолітнього ОСОБА_8 ; провести огляд інформації (публікації) розміщеної в друкованому засобі масової інформації газеті «33 канал» № 41 від 30 вересня 2020 року, що стосується журналістського розслідування по факту самочинної зміни місця проживання ОСОБА_7 малолітнього сина ОСОБА_27 .

23 січня 2021 року начальником відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 втретє було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2019 за №0000296, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Обгрунтовуючи постанову про закриття кримінального провадження слідчий зазначив наступне:

«Допитаний ОСОБА_7 повідомив, що перебуваючи у стані крайньої необхідності забрав свого сина ОСОБА_8 у матері ОСОБА_6 та не повернув їй його у зв`язку з тим, що вона неналежно виконувала батьківські обов`язки, залишала дитину в небезпеці та жорстоко поводилася з ним. У період з 12.05.2019 по 01.11.2019 малолітній ОСОБА_8 постійно проживав з ним. ОСОБА_7 вважає, що його дії у разі доведення у суді можуть містити ознаки цивільно-правового характеру і не охоплюються кримінальним законодавством.
Зокрема, статтею 162 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність за такі дії, а саме якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попередні місцем проживання.
Крім того, ОСОБА_7 вказує на те, що він не викрав та не сховав свою дитину, а натомість вчинив ряд публічних дій, направлених на забезпечення його прав на щасливе дитинство, внаслідок чого ОСОБА_7 наступного дня звернувся до Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві та до Київської місцевої прокуратура № 2 в місті Києві із заявою про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 135, 137 КК України, за заявою якого 18.05.2019 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003664.
Проведеним досудовим розслідуванням не здобуто достатніх підстав вважати, що у вказаних діях ОСОБА_7 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбачено, ст. 382 КК України, полягає в одному з таких, альтернативно зазначених диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту кримінальне правопорушення визнається закінченим.
Предметом кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні є рішення Дарницького районного суду від 04.04.2018 у справі №753/21537/17, яким ухвалено шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвати і визначено проживання дитини з матір`ю. Отже, як видно, це рішення жодним, чином не зобов`язало ОСОБА_7 вчинити будь-яку дію чи утриматися від неї, воно не несе для ОСОБА_7 ніякої зобов`язуючої дії.
Невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.
Інша форма невиконання судового рішення, передбачена цією статтею перешкоджання виконанню судового акту. Це активні дії, які станови; протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання.
Таким чином, в діях ОСОБА_7 відсутні ознаки умисного невиконання судового рішення та недостатньо доказів для твердження про перешкоджання ним виконання судового рішення, тобто об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України».

Визначаючись щодо обґрунтованості скарги та надаючи оцінку постанові слідчого про закриття кримінального провадження суд виходить з того, що до основних засадад судочинства віднесено, зокрема, обов`язковість судового рішення. (п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України)

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 533 КПК України закріплено, що вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Аналогічна норма міститься й у Цивільному процесуальному кодексі України, зокрема, відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, органом досудового розслідування здійснювалося досудове розслідування на предмет наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 382 КК України - невиконання судового рішення, а саме невиконання ОСОБА_7 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року в справі №753/21537/17 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження №0000296 також фігурує рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2019 у справі № 753/9543/19 про негайне відібрання у ОСОБА_7 малолітньої дитини ОСОБА_8 та повернення його матері ОСОБА_6 .

Однак, як пояснили в судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 й не заперечували прокурор та слідчий, невиконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2019 у справі № 753/9543/19 про негайне відібрання у ОСОБА_7 малолітньої дитини ОСОБА_8 та повернення його матері ОСОБА_6 є предметом дослідження у іншому кримінальному провадженні.

Отже, виключно невиконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року в справі №753/21537/17 є предметом дослідження у даній справі.

Як уже зазначалося та встановлено судом, 31 січня 2015 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 85.

Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки спільне життя подружжя не склалось, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 04.04.2018 по справі №753/2 1537/17 розірвано шлюб зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 31 січня 2015 року, актовий запис № 85 між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

Цим же судовим рішенням визначено місце проживання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_11 .

В подальшому, розпорядженням №163 Дарницької районної у місті Києві Державної адміністрації від 19.03.2019 «Про визначення участі батька у вихованні дитини» ОСОБА_7 встановлено наступний графік спілкування з його малолітнім сином ОСОБА_8 : друга та четверта неділя місяця з 10.30 до 19.30 год. без обов`язкової присутності матері; перша та третя субота місяця з 10.30 до 19.30 год. без обов`язкової присутності матері; будні дні за домовленістю між батьками. Встановлений порядок побачень з дитиною не змінювався.

Статтею 141 Сімейного кодексу України закріплено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Аналіз вищенаведених положень Сімейного кодексу України дає підстави для висновку, що незважаючи на те, що місце проживання дитини, згідно з судовим рішенням, визначено з одним із батьків, обсяг прав і обов`язків іншого з батьків, щодо дитини, залишається незмінним.

Як встановлено в ході досудового розслідування кримінального провадження, ОСОБА_7 12 травня 2019 року о 17 год. під час знаходження ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у її батьків, за адресою: АДРЕСА_2 , за домовленістю із ОСОБА_6 , взяв у неї з собою на побачення сина, однак у визначений час до 21.00 год. цього ж дня не повернув його матері, повідомивши ОСОБА_6 , що поверне дитину через декілька днів.

Допитаний в ході досудового розслідування ОСОБА_7 повідомив, що перебуваючи у стані крайньої необхідності забрав свого сина ОСОБА_8 у матері ОСОБА_6 та не повернув їй його у зв`язку з тим, що вона неналежно виконувала батьківські обов`язки, залишала дитину в небезпеці та жорстоко поводилася з ним.

Крім того, ОСОБА_7 пояснив, що він не викрав та не сховав свою дитину, а натомість вчинив ряд публічних дій, направлених на забезпечення його прав на щасливе дитинство, внаслідок чого ОСОБА_7 наступного дня звернувся до Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві та до Київської місцевої прокуратура № 2 в місті Києві із заявою про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 135, 137 КК України, за заявою якого 18.05.2019 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №003664.

Правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків або іншої особи при визначенні місця проживання малолітньої дитини закріпленні статтею 162 СК України, зокрема, відповідно до частини першої наведеної норми, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_6 було реалізовано механізм повернення дитини закріплений статтею 162 СК України, що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2019 у справі №753/9543/19 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відібрання дитини та повернення його за попереднім місцем проживання, яким було ухвалено негайно відібрати у ОСОБА_7 малолітню дитину ОСОБА_8 та повернути його матері ОСОБА_6 .

В подальшому, вище зазначене рішення в межах даного кримінального провадження, із залученням спеціаліста у кримінальному провадженні з числа державних виконавців Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, які здійснювали повноваження у виконавчому провадженні №59572998 по виконанню виконавчого листа виданого на підставі рішення суду №753/9543/19, було виконане та малолітню дитину ОСОБА_8 було відібрано у ОСОБА_7 та повернуто його матері ОСОБА_6 .

Таким чином, на даний час, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року в справі №753/21537/17 продовжує виконуватися.

В оскаржуваній постанові слідчий зазначив, що в діях ОСОБА_7 відсутні ознаки умисного невиконання судового рішення та недостатньо доказів для твердження про перешкоджання ним виконання судового рішення, тобто відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України.

Так, предметом кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України, являється судовий акт, тобто вирок, рішення, ухвала чи постанова, що набрали законної сили. Предметом злочину може бути будь-який судовий акт органів правосуддя незалежно від: юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних).

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого частиною третьою статті 382 КК України, полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню.

За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь дії (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акта це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб?єкт був зобов?язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито й не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Перешкоджання виконанню судового акта - це активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 382 КК України характеризується лише прямим умислом.

Суб`єкт злочину, передбаченого частиною першою статті 382 КК України, якщо злочин вчиняється шляхом невиконання судового акта, є спеціальним суб`єктом, оскільки ним може бути лише така особа, на яку законом і цим судовим актом покладений обов`язок з його виконання і вона має реальну можливість його виконати. Якщо ж передбачений частиною третьою статті 382 КК України злочин здійснюється шляхом перешкоджання виконанню судового акта, то з урахуванням характеру дій, які можуть становити зміст такого перешкоджання, вчинити цей злочин може як спеціальний суб`єкт - зобов`язана до виконання судового акта особа, так і загальний - будь-яка особа, що досягла 16-річного віку.

За частиною третьою статті 382 КК суб`єктом злочину може бути: а) або такий спеціальний суб`єкт, як службова особа, що займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, б) або такий спеціальний суб`єкт, як особа, раніше судима за злочин, передбачений ст. 382 КК.

Частиною третьою статті 382 КК, яка встановлює відповідальність за невиконання судового рішення, що заподіяло відповідні наслідки (істотна шкода), цей злочин може бути вчинений як загальним, так і зазначеними вище спеціальними суб`єктами.

Злочин, передбачений статтею 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов`язаною рішенням суду, що набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об`єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу.

Дослідивши зміст та, зокрема, резолютивну частину рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року в справі №753/21537/17, в тому числі в контексті прав та обов`язків батьків, щодо дітей, детально проаналізувавши об`єктивну та суб`єктивну сторони кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 382 КК України, судом встановлено, що даним рішенням суду не встановлено обов`язку та заборон для ОСОБА_7 , щодо вчинення тих чи інших дій (надання дитини матері ОСОБА_6 чи привезення дитини за місцем проживання матері), а отже відсутні ознаки об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення і відповідно у діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 382 КК України.

Так, в ході досудового розслідування було встановлено, що в резолютивній частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року встановлено певний факт - місце проживання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_11 , який не позбавляє ОСОБА_7 обсягу прав і обов`язків щодо своєї дитини, зокрема, щодо захисту дитини в разі неналежного виконання батьківських обов`язків іншим з батьків, залишення дитини в небезпеці та жорстокого поводження з ним.

Наведений висновок кореспондується з положеннями абзацу другого частини першої статті 162 СК України, відповідно до якого дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Враховуючи те, що для наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 382 КК України у вигляді невиконання (перешкоджання) виконання судового рішення, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, необхідно, щоб цим судовим рішенням перш за все був визначений суб`єкт, який був би зобов`язаний і мав реальну можливість виконати це рішення, а у рішенні Дарницького районного суду м. Києва не визначено жодного обов`язку ОСОБА_7 щодо вчинення на користь ОСОБА_6 тих чи інших дій, а отже відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 умисно не виконував, ухилявся від виконання визначених судовим рішенням дій чи обов`язків чи перешкоджав у їх виконанні, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що начальником відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_5 було правомірно визначено, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 382 КК України та відповідно у зв`язку із цим наявні підстави для закриття кримінального провадження.

При цьому, суд звертає увагу, що при розгляді даної скарги, судом не надається оцінка та не перевіряється обґрунтованість пояснень ОСОБА_7 , щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_6 , а лише зроблено висновок про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 382 КК України.

Посилання адвоката ОСОБА_3 на те, що при закритті кримінального провадження слідчим не було враховано два висновки судових експертів про причинний зв`язок між діянням ОСОБА_7 та заподіяння ОСОБА_6 істотної психологічної та моральної шкоди, фізичних страждань судом до уваги також не приймаються, оскільки в силу положень частини другої статті 162 СК України особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала, а відтак відшкодування вищевказаної шкоди не ставиться в залежність від притягнення особи до кримінальної відповідальності та може бути вирішено в порядку цивільного судочинства.

Що стосується повноти здійснення досудового розслідування суд вважає, що групою слідчих виконано всі слідчі дії, які необхідні для повноти досудового розслідування кримінального провадження, а саме: допитано потерпілу та ряд свідків кримінального провадження; на підставі постанов слідчого проведено ряд експертиз; здійснено доступ до операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна», ТОВ «лайфселл», та отримано відповідну інформацію; долучено до матеріалів кримінального провадження матеріали виконавчого провадження №59572998 з виконання вимог виконавчого листа виданого Дарницьким районним судом м. Києва №753/9543/19 від 15.07.2020 про відібрання у ОСОБА_7 малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та негайного його повернення до матері ОСОБА_6 ; винесено постанови про визнання речових доказів та долучено їх до матеріалів кримінального провадження; проведено огляд вилучених речей; накладено арешт на вилучені речові докази; проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , в результаті якого було виявлено малолітнього ОСОБА_8 та передано представникам Державної виконавчої служби Подільського району у м. Києві для подальшої передачі матері ОСОБА_6 , які і передали дитину матері.

Доводи заявника скарги, що слідчим передчасно винесено постанову про закриття кримінального провадження, оскільки ним не взято до уваги те, що не виконано ряд слідчих (розшукових) і процесуальних дії, які містяться у вигляді вказівок в ухвалі слідчого судді від 30.11.2020 у справі №127/25961/20, а саме: не взято до уваги матеріали виконавчого провадження №59572998 з виконання вимог виконавчого листа виданого Дарницьким районним судом м. Києва №753/9543/19 від 15.07.2020 про відібрання у ОСОБА_7 малолітньої дитини ОСОБА_8 , та негайного його повернення до матері ОСОБА_6 , а саме: актів державного виконавця, якими було засвідчено факт того, що боржник переховується від органів Державної виконавчої служби та ухвалу Подільського районного суду міста Києва №758/9747/19 від 25.11.2019 про задоволення подання старшого державного виконавця ОСОБА_22 та оголошення ОСОБА_7 в розшук, та не виконано вимог ухвали Вінницького міського суду Вінницької області 28.10.2020 №127/23568/20, а саме слідчий не вчинив усіх необхідних дій, обмежившись лише допитом ОСОБА_7 , як свідка, суд оцінює критично, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до кримінального провадження долучено копії матеріалів виконавчого провадження №59572998 з виконання вимог виконавчого листа виданого Дарницьким районним судом м. Києва №753/9543/19 від 15.07.2020, та слідчим надано даним матеріалам відповідну оцінку. Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року (справа №758/9747/19) задоволено частково апеляційну скаргу боржника ОСОБА_7 , скасовано ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 15 серпня 2019 року та відмовлено у задоволенні подання старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_22 про оголошення розшуку боржника ОСОБА_7 .

Посилання ж заявника скарги на невиконання слідчим вимог ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2020 №127/27616/20, якою було продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, суд вважає безпідставним та до уваги не приймає, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

З матеріалів справи слідує, що слідчий СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , звертаючись до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, зазначив про необхідність вчинення ряду слідчих та процесуальних дій.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2020 №127/27616/20 клопотання слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 задоволено та продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000296 від 01.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України на шість місяців, тобто до 23.06.2021.

Обґрунтовуючи прийняте рішення судом зазначено про необхідність проведення процесуальних та слідчих дій, результати яких матимуть значення для повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду злочину, оскільки вказані процесуальні та слідчі дії можуть мати важливе доказове значення.

Таким чином, в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2020 №127/27616/20 слідчий суддя погодився з доводами слідчого ОСОБА_9 , щодо необхідності проведення слідчих дій та з цією метою продовжено строк досудового розслідування, при цьому вказана ухвала не міститься категоричних вказівок слідчого судді слідчому на необхідності вчинення конкретних слідчих дій.

Натомість, в судовому засіданні начальник відділу СУ ГУНП у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_5 пояснив, що після ретельного дослідження матеріалів даного кримінального провадження ним було зроблено висновок, що допит в якості свідка власника домоволодіння АДРЕСА_1 на предмет здачі в оренду ОСОБА_7 даного будинку в якому він проживав із сином, допит особи жіночої статті, яка виконувала роль няньки (доглядальниці), допит в якості свідка ОСОБА_38 , помічника ОСОБА_7 на предмет перебування з ним у м. Жмеринка 12.05.2019 та можливої координації та допомоги ОСОБА_7 при самочинній зміні місця проживання малолітнього ОСОБА_8 на даний час втратили свою актуальність у даному кримінальному провадженні, оскільки обставини, які можуть повідомити дані свідки, повністю встановлені в ході проведення слідчих дій в результаті яких було встановлено місце проживання та перебування дитини ОСОБА_8 , що крім того підтвердив і сам ОСОБА_7 , в наданих поясненнях прокурору.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження на даний час дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передано представниками Державної виконавчої служби Подільського району у м. Києві матері ОСОБА_11 , дитина перебуває за місцем проживання матері ОСОБА_6 , тобто рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року вважається виконаним з 01.11.2019 та на даний час продовжує виконуватися.

З огляду на наведене, посилання начальника відділу СУ ГУНП у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_5 про втрату актуальності та про недоцільність допиту в якості свідка власника домоволодіння АДРЕСА_1 на предмет здачі в оренду ОСОБА_7 даного будинку в якому він проживав із сином, допиту особи жіночої статті, яка виконувала роль няньки (доглядальниці), допиту в якості свідка ОСОБА_38 , помічника ОСОБА_7 на предмет перебування з ним у м. Жмеринка 12.05.2019 та можливої координації та допомоги ОСОБА_7 при самочинній зміні місця проживання малолітнього ОСОБА_8 , суд вважає обгрунтованими, оскільки в межах даного кримінального провадження обставини та хронологія подій, які мають значення для кваліфікації правопорушення та прийняття рішення, щодо наявності або відсутності складу злочину, уже встановлено.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до частини другої статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (частина друга статті 91 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до частини п`ятої статті 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови слідчий суддя приходить до висновку, що вказана постанова відповідає вимогам статті 110 КПК України. При проведенні досудового розслідування були допитані свідки, потерпіла, встановлені та допитані очевидці події, були проведені необхідні експертизи, тимчасові доступи, та надано доказам правову оцінку.

Відповідно до частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищезазначене в сукупності суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 91, 93, 110, 116, 116, 219, 284, 294, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , на постанову начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_5 від 23 січня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000296 від 01.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницької апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя