Провадження № 1-кс/760/5547/21
У Х В АЛ А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні від 18 листопада 2020 року № 0005658, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005658 від 18 листопада 2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 190, частиною першою статті 200 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено факт діяльності на території України онлайн обмінника, який діючи під брендом «365cash.co» здійснює обмін електронних грошей платіжних систем, які являються забороненими на території України, а саме, «ЯндексДеньги», «WebMoney».
26 травня 2021 року прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 .
В ході проведення обшуку виявлено та вилучено: телефон Samsung НОМЕР_1 (IMEI НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 ); телефон Vivi НОМЕР_4 (IMEI НОМЕР_5 ); ноутбук Macbook Air 13-inch with mi chip 86b unified memory 256 Gb сірого кольору, serial НОМЕР_6 ; банківську карту Альфа банку за номером НОМЕР_7 , банківську карту Альфа банку за номером НОМЕР_8 ; держатель сім-карти (без сім-карти) Vodafone НОМЕР_9 , держатель сім-карти (без сім-карти) Vodafone НОМЕР_10 ; грошові кошти: купюри номіналом 100 доларів США у кількості 1 550 штук, загальна сума 15 500 доларів США; купюри номіналом 100 Євро у кількості 200 штук, загальна сума 20 000 Євро; купюри номіналом 100 доларів США у кількості 16 штук, загальна сума 1 600 доларів США; купюри номіналом 50 доларів США у кількості 3 штуки, загальна сума 150 доларів США; купюри номіналом 20 доларів США у кількості 3 штуки, загальна сума 60 доларів США; купюри номіналом 5 доларів США у кількості 3 штуки, загальна сума 15 доларів; купюра номіналом 2 долари США; купюра номіналом 1 долар США; акцепт на укладення угод про надання в оренду індивідуального банківського сейфу № НОМЕР_11 ; ключі від банківського сейфу № НОМЕР_11 .
Враховуючи вищевикладене, наявні підстави вважати, що вилучені вищезазначені речі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчинення злочину та можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, необхідні для проведення криміналістичних експертиз, крім того вилучені грошові кошти здобуті злочинним шляхом, а також з метою збереження речових доказів в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання слідчому, з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім цього, відповідно до частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні прокурора зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів. Крім того, у клопотанні вказано про те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, було вилучено під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року, за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 .
Однак у порушення пункту 3 частини другої статті 171 КПК України у клопотанні не зазначено та не додано доказів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, третіми особами таким майном.
У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України.
Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Ураховуючи викладене, клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про арешт майна не відповідає вимогам частини другої статті 171 КПК України, а тому підлягає поверненню для усунення недоліків.
На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні від 18 листопада 2020 року № 0005658, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 190 КК України, повернути прокурору.
Встановити строк для усунення недоліків сімдесят дві години.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1