ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/413/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ :
07.12.2018 року приблизно о 22 год. 20 хв. ОСОБА_7 , перебував у дворі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив колишню дівчину ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .
В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , на фоні ревнощів та раптово виниклих неприязних відносин.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_6 та умисно кулаком правої руки наніс один цілеспрямований удар в обличчя останнього, а саме нижньої щелепи, спричинивши таким чином ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої травми обличчя у вигляді перелому тіла нижньої щелепи в області кута справа та між 32 та 33 зубами, без зміщення уламків.
Внаслідок завданого удару, ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав на землю, після чого ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, підійшовши до потерпілого , наніс йому один удар кулаком правої руки в область підборіддя, спричинивши таким чином фізичного болю.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково. Суду показав, 07.12.2018 року приблизно о дванадцятій годині ночі він працював в таксі і отримав виклик на АДРЕСА_2 . Чекаючи клієнта, він побачив свого сина разом з ОСОБА_8 , його колишньою цивільною дружиною, потерпілим ОСОБА_6 та колегу колишньої цивільної дружини, які перебували в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 вирішив забрати свого сина. Потерпілий ОСОБА_6 почав забирати сина від останнього, замахнувся на обвинуваченого. Внаслідок чого, ОСОБА_7 вдарив потерпілого в обличчя один раз. Але це сталось тому, що потерпілий спровокував його. Цивільний позов не визнав.

Не дивлячись на часткове визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена в судовому засіданні і підтверджується такими доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні показав, що 07.12.2018 року приблизно о 22.15-22.20 годині він разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та її сином йшли з магазину в гості до ОСОБА_11 . На зустріч їм йшов обвинувачений ОСОБА_7 . Підійшовши, він 2 рази вдарив ОСОБА_6 по голові. ОСОБА_7 вдарив потерпілого без пояснень. Раніше ОСОБА_6 знав обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 його співробітники, а ОСОБА_7 був колишнім цивільним чоловіком ОСОБА_8 . В день коли сталась подія, обвинувачений ОСОБА_7 приходив до них в офіс, ображав та погрожував ОСОБА_6 , вважав винним останнього у тому, що від нього пішла його цивільна дружина ОСОБА_8 . Після конфлікту вони пішли в гості до ОСОБА_10 , спиртних напоїв вони не вживали. На наступний день ОСОБА_6 було погано, тому він був вимушений звернутись до лікаря.

Показами свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні показала, що обвинуваченого ОСОБА_7 знає, він її колишній цивільний чоловік і вони мають сина. 7 грудня 2018 року приблизно о 22.00 годині вечора вона йшла разом з сином, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 з магазину. Назустріч їм вийшов ОСОБА_7 та наніс ОСОБА_6 удар кулаком в щелепу, від удару останній впав. Вони почали з`ясовувати відносини з ОСОБА_7 , потім він просто пішов. Свідок ОСОБА_13 показала, що до цієї події ОСОБА_7 погрожував їй, так як вони розірвали стосунки.
Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доводиться також дослідженими в порядку ст. 358 КПК України письмовими доказами.
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, готується) від 08.12.2018 року відповідно до якого ОСОБА_6 заявив, що 07.12.2018 року приблизно о 22 годині 20 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 23-а, наглядно знайомий ОСОБА_7 , побив його.
Даними висновку експерта № 042-222-2019 від 04.03.2019 року, відповідно до якого дані медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 11.12.2018 року о 10.10 год. у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце тілесні ушкодження у виді: закритої травми обличчя у вигляді перелому тіла нижньої щелепи в області кута справа та між 32 та 33 зубами, без зміщення уламків. Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно однократною травмуючою дією тупого предмету, характерні особливості травмуючої поверхні якого в ушкодженні не відобразились. Вказана травма відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Отже, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, встановлені на підставі допустимих, належних, та у своїй сукупності достатніх для відповідного висновку доказів, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні доведена повністю зібраними в ході судового розгляду доказами, безпосередньо дослідженими та оціненими судом в ході судового розгляду.
Так, показання допитаної судом потерпілого, свідка є логічними та послідовними, та в повному обсязі узгоджуються з письмовими доказами у кримінальному провадженні. Підстав для обмови обвинуваченого у потерпілого немає.
Позицію обвинуваченого, щодо часткового визнання своєї винуватості, суд розцінює як обрану позицію захисту з метою уникнення від відповідності за вчинене кримінальне правопорушення.
Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_7 своїми діями скоїв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставина, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є вчинення злочину у присутності дитини.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до нетяжких злочинів, його особу, що раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, ставлення обвинуваченого до наслідків вчиненого ним кримінального правопорушення, та вважає необхідним обрати йому покарання у виді обмеження волі.
Враховуючи зазначені обставини, позитивну посткримінальну поведінку ОСОБА_7 обставини вчинення злочину, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання у виді обмеження волі з встановленням іспитового строку, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування йому моральної шкоди в сумі 50000 грн. 00 коп., а також наведених в позові обставин та доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в цій частині у розмірі 30000 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_6 в частині стягнення витрат на правову допомогу суд задовольняє частково.
Відповідно до вимог ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються, в тому числі, і з витрат на правову допомогу.
Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 119 КПК України, суд враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.
Ст. 120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого несе потерпілий.
Відповідно до вимог ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.
При визначенні обґрунтованого розміру гонорару беруть до уваги такі фактори:
1)обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання дорученням; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення;
2)вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання у звичайному часовому режимі;
3)необхідність виїзду у відрядження;
4)важливість доручення для клієнта;
5)роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт;
6)досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт;
7)особливі або додаткові вимоги клієнта щодо строків виконання доручення;
8)характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом;
9)професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.
Жоден з цих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозв`язку щодо обставин кожного конкретного випадку.
Крім того, законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
З урахуванням вищенаведених вимог діючого законодавства, суд вважає що заявлений ОСОБА_6 розмір послуг адвоката 14000 грн. 00 коп. завищеним, а тому зменшує його до 5000 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 .
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 судові витрати за проведення соціально-психологічного дослідження.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
Застосувати до ОСОБА_7 ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Зобов`язати ОСОБА_7 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, витрати що складають витрати на правову допомогу.
Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення соціально-психологічного дослідження моральної шкоди потерпілого в сумі 4173 гривні 00 копійок на ГО «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень».

На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченому , який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: