Справа № 489/4659/20
Номер провадження 1-в/489/7/21
УХВАЛА
Іменем України
12 березня 2021 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Інгульського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 , засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України від покарання у зв`язку з закінченням терміну випробування

встановив
Начальник Інгульського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним клопотанням відносно засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2017 та Апеляційним судом Харківської області від 19.12.2017, у зв`язку з закінченням іспитового строку.

Представник Інгульського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області клопотання підтримав, просив розглядати без його участі.

Прокурор клопотання підтримав, просив розглядати без його участі.

Засуджений ОСОБА_4 судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, встановив такі обставини.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2017 та Апеляційним судом Харківської області від 19.12.2017 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 3 (три) роки іспитового строку.

У відповідності до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Іспитовий строк закінчився 22.09.2020.

В клопотанні зазначено, що 17.03.2019 слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області порушено кримінальне правопорушення та внесено до ЄРДР за ознаками складу кримінальних правопорушень передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України. На даний час, вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 знаходиться на розгляді в суді, остаточного рішення не прийнято. Згідно облікових даних картотек Державної установи "Київський слідчий ізолятор" останній утримується в установі в період з 06.09.2019 до теперішнього часу.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 та статті 78 КК України, передумовою для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є невчинення засудженим у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України вважається невинуватою.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-VI "Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства України. Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 78 КК України, ст.ст. 537, 539, КПК України, суд

ухвалив
Клопотання задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2017 та Апеляційним судом Харківської області від 19.12.2017, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1