ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1206/21 Справа № 182/4679/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 308 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання захисту та частково задоволено клопотання слідчого й застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 1 місяць рахуючи з дати затримання 14.00 год. 19.07.2021 до 14.00 год. 19.08.2021.
Мотивуючи постановлене рішення, суд, встановивши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, а також існування реальної загрози того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на потерпілу та свідків, які його впізнали, як особу, яка вчинила злочин, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, та необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, слідчий суддя, у відповідності до положень ст. 183 КПК України, з огляду на обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, не визначив розмір застави.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та обрати щодо ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.
Обґрунтовуючи вимоги про скасування ухвали слідчого судді, захисник посилається на незаконність судового рішення. На переконання захисника, підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину є необґрунтованою та нічим не підтвердженою. Разом з цим, захисник вказує на порушення слідчим суддею права на захист підозрюваного, через відмову в задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_9 та розгляд клопотання слідчого з порушенням вимог ст. 22 КПК України, зокрема не об`єктивно та упереджено. До того ж, на переконання захисника, слідчим суддею, при обрані такої міри запобіжного заходу, не було надано належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_6 є особою похилого віку, з інвалідністю, має вади зору та потребує систематичного лікування, а тому враховуючи, що слідчим суддею, належним чином не обґрунтовано неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ухвала підлягає скасуванню.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Так, клопотанням слідчого та наданими до них доказами підтверджується, що СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000547 від 19 липня 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 308 КК України.
19 липня 2021 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 20 липня 2021 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 308 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.
Згідно матеріалів, долучених до клопотання, й враховуючи наведену правову позицію, слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри.
Отже, судом наявність долучених до клопотання слідчого доказів і відомостей, визнано достатніми для підтвердження обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 308 КК України, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам цього провадження.
Разом з цим, обґрунтованість підозри підтверджується доказами у провадженні, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.07.2021; листком видачі препаратів № 377; протоколом допиту свідка; довідкою КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежності зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради» Поліклінічне наркологічне відділення м. Нікополь від 19.07.2021; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 19.07.2021, що дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин.
Колегія суддів, звертає увагу, що слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. При цьому, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.
З огляду на, викладене, слідчий суддя в межах своєї компетенції, дослідивши матеріали клопотання, у висновках, які зробив орган досудового слідства щодо ОСОБА_6 , необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і в ході апеляційного розгляду.
Окрім того, твердження захисника в скарзі про те, що слідчий суддя не мотивував наявність та доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, й його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя об`єктивно і повно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики доведеними та такими, що об`єктивно існують й для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Посилання захисника на ті обставини, що слідчим суддею не було досліджено доказів, які вказують на існування ризиків у провадженні, на переконання апеляційного суду є неспросможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке загрожує, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Отже, з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , який є тяжким, покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, яке передбачено у виді позбавлення волі на строк до 12 років, особу підозрюваного, та відсутність достовірних даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства, а також встановлені слідчим суддею ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема незаконного впливу на потерпілу на свідків у кримінальному провадженні, які його впізнали, як особу, яка вчинила злочин, та з якими він є знайомим, колегія суддів вважає, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати таким, що відповідає вимогам ст. 183 КПК України.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також, слідчий суддя, оцінивши всі обставини провадження, дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу немає, оскільки вони не зможуть забезпечити запобігання встановлених слідчим суддею ризиків.
Разом з цим, слідчий суддя, врахувавши обставини та характер вчиненого злочину, та те, що його було вчинено із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, правомірно не визначив розмір застави у цьому провадженні.
Наявність тих обставин, що обвинувачений є особою похилого віку, має вади зору, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, й у цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
До того ж, матеріали провадження не містять належних медичних документів на підтвердження неможливості утримання підозрюваного під вартою й стороною захисту суду апеляційної інстанцї таких надано не було.
Всі викладені захисником апеляційні доводи були предметом дослідження суду при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги судом не встановлено.
Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, враховуючи встановленні судом першої інстанції обставини, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також, особу підозрюваного, погоджується зі слідчим суддею, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4