Справа № 357/3124/21
У Х В А Л А

01 квітня 2021 року м. Біла Церква

Слідчий суддя - суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 3 в м. Біла Церква Київської області, розглянувши клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 15.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники кримінального провадження:

прокурор Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону: ОСОБА_3 ,

представник користувача майна: ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Білоцерківської спеціалізованої прокуратури військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 15.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, на об`єкт ремонту - горище та дах будівлі № 2/47 (поліклініка), НОМЕР_1 військовий шпиталь, військове містечко № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , із забороною користування та доступу до нього будь-яким особам.

Свої вимоги слідчий мотивує тим, що слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 16.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за фактом внесення посадовими особами КЕВ м. Біла Церква завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів.

В ході досудового розслідування встановлено, що 20.10.2020 між КЕВ м. Біла Церква в особі начальника підполковника ОСОБА_5 та підрядника - ТОВ «РЕМТЕКС - ЛТД» в особі директора ОСОБА_6 , укладено договір № 680, предметом якого є проведення капітального ремонту будівлі № 2/47 (поліклініка), НОМЕР_1 військовий шпиталь, військове містечко № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 (код за ДК 021:20-7 будівельні роботи та поточний ремонт, ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013).

Досудовим слідством встановлено, що роботи по вказаному договору виконані не в повному обсязі, а саме площа даху будівлі розміром близько 500 м2 не оснащена гідроізоляційною плівкою, на технічному поверсі розміщене будівельне приладдя, рейки будівельні, стиплери, скоби, монтажне освітлення, рулони гідроізоляційної плівки «BADMONSTER» в кількості 9 рулонів.

Крім того, в ході досудового розслідування за участю спеціаліста - інженера з технічного нагляду Департаменту ЖКГ Білоцерківської міської ради ОСОБА_7 , який володіє спеціальними знаннями у сфері ремонту та будівництва, 12.03.2021 проведений огляд об`єкту ремонту - дах будівлі № 2/47 (поліклініка), 762-й військовий шпиталь, військове містечко № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , яким встановлено невідповідність обсягів виконаних робіт на об`єкті даним, зазначеним в актах приймання виконаних будівельних робіт. При цьому, спеціалістом під час огляду зазначено, що для встановлення повного обсягу фактично виконаних робіт та його співвідношення із тим обсягом робіт, який мав бути виконаний, необхідно отримати проектну документацію на проведення зазначених робіт, яка має містити зазначену інформацію.

В той же час, незважаючи на це Замовником та Підрядником підписані Довідки КБ-2в, що свідчить про прийом Замовником виконаних підрядних робіт, які фактично не відбулись.

12.03.2021 постановою старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 приміщення горища та дах будівлі № 2/47 (поліклініка), 762-й військовий шпиталь, військове містечко № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000007 від 16.01.2021, як такі, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є матеріальними об`єктами, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження вказаного майна та для збереження речових доказів, у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на об`єкт ремонту - горище та дах будівлі № 2/47 (поліклініка), НОМЕР_1 військовий шпиталь, військове містечко № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , оскільки вказане майно містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що мають важливе доказове значення для кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання в повному обсязі та просив задовольнити його з підстав зазначених у клопотанні, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

Представник користувача майна ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання та пояснив, що вказане горище знаходиться на балансі КЕВ м. Біла Церква та на даний час горище опечатано працівниками прокуратури, наголосив, що вказаним горищем КЕВ м. Біла Церква не користувалось, і в подальшому наміру користуватися чи розпоряджатися ним не мають.

Слідчий суддя вислухавши доводи прокурора по заявленому клопотанню, позицію представника КЕВ м. Біла Церква, дослідивши матеріали, які додані до клопотання приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000007 від 16.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за фактом внесення посадовими особами КЕВ м. Біла Церква завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів.

Вважаю, що внесене прокурором клопотання не відповідає вимогам закону, оскільки не містить достатніх відомостей для необхідності такого арешту.

Так, слід врахувати неприпустимість свавільного втручання суду у здійснення права власності володільця майна, який не має у цьому кримінальному провадженні процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого, цивільного відповідача або юридичної особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином накладення арешту на майно, за відсутністю передбачених для цього підстав, порушує права власників на вільне використання своєї власності, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

З матеріалів клопотання вбачається, що 12.03.2021 постановою старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 приміщення горища та дах будівлі № 2/47 (поліклініка), 762-й військовий шпиталь, військове містечко № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000007 від 16.01.2021.

Однак, сам по собі факт наявності постанови про визнання вказаного майна речовим доказом не є ключовим фактором, адже якщо виходити з структурного змісту норми ч. 3 ст. 170 КПК України, то слідує, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 указаного Кодексу, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Крім того, в судовому засіданні прокурором не доведено необхідність задоволення клопотання про накладення арешту, а в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, втрачено, передано, перереєстровано чи відчужено.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора є необґрунтованим, наведені прокурором обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання не зазначено та не доведено доданими до клопотання матеріалами наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 170 КПК України. З огляду на це слідчий суддя вважає, що підстави накладення арешту відсутні.

Отже, з урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що в задоволенні клопотання прокурора про накладання арешту на майно слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 15.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 про накладання арешту на майно, а саме: горище та дах будівлі № 2/47 (поліклініка), 762-й військовий шпиталь, військове містечко № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , із забороною користування та доступу до нього будь-яким особам - відмовити.

Повний текст рішення оголошений в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Першотравнева, 4-А, 05.04.2021 о 08.20 год.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_1