У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000389 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гур`ївка, Новоодеського району, Миколаївської області, з неповною середньо освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 125 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8
представник потерпілого ОСОБА_9

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження №0001174 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КК України, у зв`язку із тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.
Короткий зміст заперечень на апеляційну скаргу

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вирок суду без змін.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України та призначено за ч.2 ст. 125КК України покарання у виді арешту строком на 5 місяців, за ч.1 ст. 122 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення 14195 грн. 27 коп, та в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, 30000 грн. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вважає оскаржуваний вирок суду незаконним, необґрунтованим та невмотивованим. Зауважує, що в матеріалах справи відсутні оригінал медичної документації потерпілого ОСОБА_10 у зв`язку з чим стороною захисту було заявлене клопотання про надання доступу до оригіналів зазначеної вище медичної документації, проте суд відмовив у його задоволенні, через те, що під час виконання вимог ст. 290 КПК України, подібних клопотань від сторони захисту не заявлялось. Звертає увагу, що в матеріалах провадження відсутні відомості щодо витребування в порядку глави 15 КПК України шляхом тимчасового доступу з медичного закладу, медичної документації на потерпілого ОСОБА_10 .

Вважає, що у сторони захисту були всі законні підстави стверджувати, що експерт, отримавши лише одну постанову про призначення судово-медичної експертизи від 11.06.2015р., самостійно отримував необхідну йому для подальшого проведення СМЕ документацію, чим грубо порушив положення ч.4 ст.69 КПК України.

Зауважує, що суд на власний розсуд перекрутив покази свідка ОСОБА_11 , а покази свідків з боку сторони обвинувачення та захисту, які у своїй сукупності виправдовують обвинуваченого, взагалі залишились без будь-якої юридичної оцінки.

На думку сторони захисту, судом порушено права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки свідок ОСОБА_12 , покази якої були покладені в основу обвинувального акту, була допитаний без обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника. Крім того, апелянт зазначає, що у показах свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , вбачаються істотні суперечності, які впливають на правильність установлення фактичних обставин провадження при скоєнні злочину.

Узагальнені доводи заперечення на апеляційну скаргу.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого звертає увагу не те, що обставини справи досліджувались трьома складами суду, кожного разу повністю заново досліджуючи всі обставини справи, досліджуючи всі докази, з дотриманням процесуального закону.

Вважає, що під час досудового розслідування та суду процесуальна поведінка обвинуваченого було спрямована на уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності за свої кримінальні правопорушення, так обвинувачений тривалий час не заявлявся до слідчого та суду, неодноразово оголошувався у розшук, виїжджав за межі країни, без поважних причин не з' являвся у судові засідання, внаслідок зазначених дій розгляд вказаного обвинувального акту тривав більше 5 років.

Зазначає, що доводів щодо недостовірності медичних документів, які були об`єктом експертного дослідження сторона захисту не наводила, не було зазначено в чому саме виникають таю сумніви, які протиріччя між вказаним

висновком та обставинам справи. Звертає увагу, що покази потерпілого, протокол проведення слідчого експерименту, допитані у судовому засіданні свідки, дослідженні письмові докази, дозволили встановити об`єктивну істину по справі, та ухвалити обґрунтоване та справедливе рішення.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 2 травня 2015 року близько 00.00 год, знаходячись на порозі біля приміщення кафе Загадка» по вул.. Чапаєва у с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської області, разом з іншою особою, кримінальне провадження за обвинуваченням якої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2020 року закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, в ході ініційованого ними конфлікту з ОСОБА_10 , діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, нанесли останньому удари кулаками в обличчя, від яких ОСОБА_10 впав на землю, після чого нанесли йому удари ногами в область тулуба та обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забою грудної клітини, перелому коронок 10го зуба на верхній щелепі справа, перелому коронок 6-го зуба на нижній щелепі справа, забою грудної клітини, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 2 травня 2015 року близько 00.00 год, знаходячись на порозі біля приміщення кафе «Загадка» по вул.. Чапаєва у с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської області, обвинувачений ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_10 , який після вищевказаної бійки лежав на землі, та вдарив його правою ногою в область нижньої щелепи справа, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому суглобного відростка нижньої щелепи справа зі зміщенням, яке відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більш як 21 день.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження та за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора та представника потерпілого, які вважали вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаних кримінальних правопорушень.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального проступку обвинуваченими.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 ч.1. ст.122, ч.2 ст. 125 КК України є вірною.

Крім того, захисник у своїй апеляційній скарзі не наводить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а лише посилається на порушення, на його думку, судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону при розгляді цього кримінального провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, підставами для скасування чи зміни судового рішення є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

При цьому, конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Апеляційним судом не встановлено порушень, які наведені в апеляційній скарзі захисника та які перешкодили суду всебічно розглянути матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 .

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, від дачі показань відмовився.

Разом з тим, винуватість обвинуваченого, підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме поясненнями потерпілого ОСОБА_10 , який суду пояснив, що ввечері 01 травня 2015 року разом зі знайомими прийшов у кафе «Загадка» по АДРЕСА_1 . Через деякий час після 00.год 00 хв., тобто в ніч з 01 травня на 02 травня 2015 р. , коли він перебував на площадці сходинок перед входом в кафе, до нього підійшли двоє чоловіків, як йому стало відомо пізніше, ОСОБА_16 та ОСОБА_6 . Вони розпочали з ним сварку, в ході якої почали бити руками та ногами по обличчю, тулубу. ОСОБА_16 схопив його за руку та кинув об машину. ОСОБА_6 наніс йому удар в обличчя, вибив зуб. Він вдарив його у відповідь, ОСОБА_6 вдарив зліва та вони впали. Від цих ударів він падав та піднімався, а вони продовжували його бити. Коли він вже від ударів опинився на землі, ОСОБА_6 , який залишився з ним поряд один, наніс удари ногою в печінку та по щелепі. Від сильного болю він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, був в крові та мало що розуміючи сів на порозі. Додому він дістався вже близько 01 год 30 хв., а наступного дня подав заяву в міліцію про спричинення йому тілесних ушкоджень.

Ці обставини також підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка суду показала, що 01 травня 2015 р. перебувала в кафе «Загадка» по вул. Чапаєва у с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської області. Пізно ввечері, час вона вказати не може, стала свідком того як ОСОБА_6 та ОСОБА_16 били ОСОБА_10 . Вказала, що спостерігала лише частину бійки і бачила як ОСОБА_16 схопив ОСОБА_10 за руку та кинув його об машину. Після того вона зайшла в приміщення кафе.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що 1 травня після 22.30г-23.00г., вона разом з ОСОБА_17 виходили до приміщення туалету, який розташований окремо від кафе. Коли поверталися, вона бачила бійку, в ході якої ОСОБА_6 та ОСОБА_16 наносили удари руками і ногами ОСОБА_10 по всьому тілу. Спостерігати за бійкою їй було неприємно, але місце бійки добре освітлювалось та вона бачила як ОСОБА_16 кинув ОСОБА_10 об машину, а також наніс йому в ході бійки десь три удари. Скільки ударів ОСОБА_10 завдав саме ОСОБА_6 вона точно не знає, але бачила, як він наніс один удар ногою ОСОБА_10 в момент, коли той лежав на землі.

Аналогічні надала і свідок ОСОБА_13 . Таким чином, суд першої інстанції вірно поклав в основу вироку показання потерпілої сторони, свідків, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та дослідженими судом письмовими доказами, що свідчить про їх достовірність.

Щодо доводів захисника про недопустимість доказу, а саме висновку судово-медичного експерта № 834 від 23.06.2015 р. та додаткового висновку судово-медичного експерта №1138/834-15 від 07.09.2015 р. через те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні оригінали медичної документації потерпілого ОСОБА_10 та вони не відкривались стороні захисту, то апеляційний суд вважає їх не прийнятними.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження експертиза призначена та проведена відповідно до вимог ст. 242 КПК України, висновки експерта складені з дотриманням положень ст.101, 102 КПК України, за такого, вони є належними та допустимими доказами, а тому суд першої інстанції обґрунтовано послався на них на підтвердження винуватості ОСОБА_6 в умисному спричиненні легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку, який міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.01.2020р. у справі №754/1481/17, відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, не відкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 КПК України, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі п.1 ч.1 ст.438 КПК України судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або при здійсненні судового чи апеляційного провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, про що також наведено у вироку суду, клопотань про відкриття медичної документації, на підставі яких судово-медичними експертами виконувались відповідні висновки (висновок судово-медичного експерта № 834 від 23.06.2015 р. та додатковий висновок судово-медичного експерта №1138/834-15 від 07.09.2015 р.), від сторони захисту не надходило під час виконання вимог ст. 290 КПК України. В ході судового розгляду потерпілий надавав суду оригінали наявної в нього медичної документації та рентгенівських знімків, проте, як обвинувачений, так і захисник відмовились від огляду в ході їх дослідження у судовому засіданні, не маючи жодних клопотань щодо зафіксованих у них медичних даних.

Суд повно та об`єктивно дослідив обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, визнав винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.122 КК України та на підставі ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнив обвинуваченого від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з моменту вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень минуло понад 5 років.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є безпідставними, за такого підстав для скасування вироку суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу скаргою захисника ОСОБА_18 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді