Категорія: ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
ч. 1, ч. 2 ст. 309 КК України.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

14 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ із Приморським районним судом міста Одеси матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 5 травня 2021 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_8
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні №0000103 від 04.08.2020 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Херсон, непрацюючого, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1, ч. 2 ст. 309 КК України,

задоволено клопотання прокурора.

Продовжено тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 03.07.2021 включно.

Ухвалено перевести обвинуваченого ОСОБА_7 з ДУ «ОСІ» до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

В задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору відмовлено.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом

першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі й особливо тяжких, за які, у випадку доведеності винуватості за пред`явленим обвинуваченням, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Крім того, суддя взяв до уваги також дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній до затримання за місцем реєстрації не проживав, постійного джерела доходу не мав, на підставі чого суд дійшов висновку про існування ризику ухилення обвинуваченого від суду, оскільки в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із цим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить: ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва слідчого судді ОСОБА_1 від 5 травня 2021 року в частині задоволення клопотання прокурора та продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 03.07.2021 скасувати. Постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та ігноруванням практики ЄСПЛ. Крім того, висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на припущеннях та недопустимих доказах. При цьому, звертає увагу на те, що суд першої інстанції упереджено розглянув клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Вказує, що в ухвалі суду першої інстанції не зазначено та не досліджено жодних доказів, на підставі яких суд дійшов висновку про необхідність тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, не зазначено мотивів врахування одних і неврахування інших доказів, не обґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також мету та підстави застосування тримання під вартою відповідно до вимог КПК України. Крім того, суд не надав належної оцінки обставинам, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Разом з тим, на думку захисника, стороною обвинувачення не доведено необхідність продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки надані прокурором матеріали не містять доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, апелянт посилається на порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки обвинуваченому та йому зазначені матеріали для ознайомлення не надавались.

Також поза увагою суду залишилось те, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, а саме: одружений, має малолітнього сина 2020 року народження та хвору матір, постійне місце проживання, позитивну репутацію, раніше не судимий, що є доказом того, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі обвинуваченого, оскільки клопотань про його участь в судовому засіданні не надходило.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту ухвали місцевого суду та основних доводів апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, захисника обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.

Мотиви Суду

В провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження під №0000103 від 04.08.2020 року відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1, ч. 2 ст. 309 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 5 травня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 , продовжений строк тримання під вартою до 03.07.2021 включно; задоволено клопотання прокурора.

Під час постановлення даного рішення суд першої інстанції виходив з того, що існує доцільність подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки існує ризик ухилення обвинуваченого від суду.

З таким висновком апеляційний суд погоджується, зауважуючи на слідуючому.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї статті передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте, Європейський Суд з прав людини, зокрема у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Таким чином, при позбавленні особи волі та продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд повинен враховувати особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою у зв`язку з привалюванням суспільного інтересу та безпеки суспільства над правилом поваги до особистої свободи особи.

Так, перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 5 травня 2021 року, якою ОСОБА_7 , продовжений строк тримання під вартою до 03.07.2021 включно; задоволено клопотання прокурора, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі ту обставину, що судове провадження щодо ОСОБА_7 не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Зокрема, суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою обвинуваченого, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.

Враховуючи, що існують обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжких, за які, у випадку доведеності за пред`явленим обвинуваченням, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, є обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Твердження захисника про те, що висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на припущеннях та недопустимих доказах, що суд першої інстанції упереджено розглянув клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого під вартою є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи захисника з приводу того, що суд не надав належної оцінки обставинам, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України спростовуються матеріалами справи. Суд, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_7 , деякі з них відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, й тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а також особи обвинуваченого й дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Посилання захисника на те, що стороною обвинувачення не доведено необхідність продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки надані прокурором матеріали не містять доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_7 суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні ряду тяжких злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання ОСОБА_7 під вартою.

Посилання апелянта на порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки обвинуваченому та йому зазначені матеріали для ознайомлення не надавались - не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки це жодним чином не спростовує і не зменшує існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту з приводу того, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, а саме: одружений, має малолітнього сина 2020 року народження та хвору матір, постійне місце проживання, позитивну репутацію, раніше не судимий, що є доказом того, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення є непереконливими, зважаючи на характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які переконливо доводять існування вказаних ризиків, тому, на переконання колегії суддів, достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності тримання ОСОБА_7 під вартою, щоб завадити цьому.

З огляду на вказане, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а доводи апеляційної скарги не містять будь-яких обставин та доказів, які б ставили його під сумнів.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З огляду на вказане, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 5 травня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 336, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 5 травня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора; продовжено тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 03.07.2021 включно; ухвалено перевести обвинуваченого ОСОБА_7 з ДУ «ОСІ» до ДУ «Київський слідчий ізолятор»; в задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору відмовлено, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 з ю б і н ОСОБА_10 Ш р о л ь