ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2021 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 ,потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,захисника ОСОБА_7 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,з середньою освітою,не одруженого,військовослужбовця,зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ,раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.186 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 ,будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді матроса стрільця 2 відділення почесної варти 1 взводу військової частини НОМЕР_1 ,вчинив корисливі злочини за наступних обставин.

06.11.2020 р. приблизно о 12.00 год. ОСОБА_6 ,маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна,з корисливих мотивів,знаходячись біля будинку № 95 по вул.Чарівній в м. Запоріжжі,заздалегідь помітивши потерпілу ОСОБА_4 , підійшов до неї зі спини,здійснив поштовх та шляхом ривку зірвав з правої руки потерпілої жіночу сумку,яка не становить матеріальної цінності для потерпілої,у якій знаходилось належне ОСОБА_4 майно, а саме:
-мобільний телефон REDMI 7A в корпусі синього кольору imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 вартістю 1900 гр.,
-гаманець з грошовими коштами у сумі 200 гр.
Не реагуючи на вимогу потерпілої повернути викрадене майно, ОСОБА_6 зник з місця злочину з викраденим майном,яким розпорядився на власний розсуд,чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2100 гр.
07.11.2020 р. приблизно о 20.20 год. ОСОБА_6 ,маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів,діючи повторно,знаходячись біля Пологового будинку № 3 по вул.Бочарова 11 в м. Запоріжжі,заздалегідь помітивши потерпілу ОСОБА_8 , яка проходила біля нього,шляхом ривку зірвав з лівого плеча потерпілої жіночу сумку,яка не становить матеріальної цінності для потерпілої,у якій знаходилось належне ОСОБА_8 майно, а саме:
-вимірювач артеріального тиску та частоти серцевих скорочень PARAMED X3 вартістю 568 гр.50 коп.,
-мобільний телефон Samsung SGH-X210 в корпусі червоного кольору вартістю 150 гр.,
-грошові кошти у сумі 500 гр.
-інші особисті речі,які не становлять матеріальної цінності.
Не реагуючи на вимогу потерпілої повернути викрадене майно, ОСОБА_6 зник з місця злочину з викраденим майном,яким розпорядився на власний розсуд,чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1218 гр.
10.11.2020 р. приблизно о 14.10 год. ОСОБА_6 ,маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів,діючи повторно,знаходячись біля будинку № 33 по вул.Волгодонській в м. Запоріжжі,заздалегідь помітивши потерпілу ОСОБА_5 , підійшов ззаду та шляхом ривку зірвав з лівого плеча потерпілої жіночу сумку,яка не становить матеріальної цінності для потерпілої,у якій знаходилось належне ОСОБА_5 майно, а саме:
-мобільний телефон Meizu Note5 в корпусі золотистого кольору з чохлом коричневого кольору вартістю 2133 гр.33 коп.,
-мобільний телефон Інтерком Neon A1 в корпусі чорного кольору з проводом чорного кольору вартістю 322 гр.
-портативний зарядний пристрій Promate в корпусі рожевого кольору з проводом чорного кольору вартістю 297 гр.86 коп.
-грошові кошти у сумі 100 гр.
Не реагуючи на вимогу потерпілої повернути викрадене майно, ОСОБА_6 зник з місця злочину з викраденим майном,яким розпорядився на власний розсуд,чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2853 гр.19 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю.

Пояснив,що з листопада 2019 р.він проходив військову служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ,відчував себе у скрутному матеріальному становищі,тому з метою заробити «швидкі гроші» вчинив згадувані вище злочини,чому саме у такий спосіб вирішував фінансові проблеми,пояснити не зміг.

Розказав, що 06.11.2020 р. у денний час він знаходився на вул.Чарівній в м. Запоріжжі,звернув увагу на раніше незнайому жінку,якою є потерпіла ОСОБА_4 , підійшов до неї зі спини,здійснив поштовх та шляхом ривку зірвав з правої руки сумку,з якою втік з місця злочину. Оглянувши у безпечному місці сумку потерпілої,залишив собі грошові кошти та мобільний телефон,решту викинув,телефон в подальшому продав невідомому,розмір заподіяної матеріальної шкоди не оспорював.
07.11.2020 р. у вечірній час він знаходився на вул.Бочарова в м. Запоріжжі,звернув увагу на раніше незнайому жінку,якою є потерпіла ОСОБА_8 , шляхом ривку зірвав з руки сумку,з якою втік з місця злочину.Оглянувши у безпечному місці сумку потерпілої,залишив собі грошові кошти ,прилад для вимірювання тиску та мобільний телефон Samsung ,решту викинув,розмір заподіяної матеріальної шкоди не оспорював. Під час досудового розслідування у готелі,де він тимчасово мешкав,виявили та вилучили прилад для вимірювання тиску,мобільний телефон Samsung,який повернули потерпілій.
10.11.2020 р. у денний час він знаходився на вул.Волгодонській в м. Запоріжжі, звернув увагу на раніше незнайому жінку,якою є потерпіла ОСОБА_5 , підійшов до неї зі спини,здійснив поштовх та шляхом ривку зірвав з руки сумку,з якою втік з місця злочину.Оглянувши у безпечному місці сумку потерпілої,залишив собі грошові кошти та зарядний пристрій,решту викинув. В цей же день він був затриманий працівниками поліції,при ньому знайшли зарядний пристрій,також у вказаному ним місці працівники поліції знайшли один з телефонів ,які в подальшому повернули потерпілій,розмір заподіяної матеріальної шкоди не оспорював.
У скоєному розкаявся,фактичних обставин справи та доказів,що їх підтверджують,не оспорював.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинуваченого,які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованих йому злочинів знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України».

Дії обвинуваченого суд кваліфікує по ч.1 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна(грабіж);по ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна(грабіж),вчинений повторно.

Як встановлено ст.61 Конституції України,юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та враховує відомості про особу обвинуваченого: раніше не судимий,має постійне місце проживання,соціально адаптований,до затримання проходив військову службу,на обліках із шкідливими звичками не перебуває.
Обставин,які обтяжують покарання обвинуваченого,суд відповідно до ст.67 КК України не встановив.

Обставинами,які пом`якшують покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Такі висновки суду ґрунтуються на тому,що обвинувачений послідовно визнає винуватість,сприяв органам досудового розслідування виявити частину викраденого майна.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у судовому засіданні висловились про призначення покарання обвинуваченому на розсуд суду.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого,його ставлення до скоєного, суд прийшов до висновку, що з метою захисту інтересів суспільства, запобігання вчиненню нових правопорушень,обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції статті 186 ч.2 КК України,а ті обставини,на які наголошував захисник в обгрунтування доводів про можливість застосування до обвинуваченого положень ст.75,76 КК України,не є достатніми дієвими запобіжниками,щоб утримати обвинуваченого від вчинення злочинів.

Призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ ,викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 р.,в яких ЄСПЛ зазначив,що досягення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним,якщо встановлено,щопід час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.008 р.ЄСПЛ вказав,що для того,щоб втручання вважалося пропорційним,воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду,призначення обвинуваченому такого покарання справедливим,співмірним і достатнім для його виправлення,кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим,так і іншими особами,а також буде відповідати таким принципам Конвенції,як пропорційність обмеження прав людини,легітимна мета і невідворотність покарання.

Так,у розумінні ЄСПЛ ,покарання повинне встановлювати новий додатковий обов`язок для особи,який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає,що покарання переслідує подвійну мету:покарання і стримування від вчинення нових злочинів,а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтир для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Речовими доказами по даному провадженню,виходячи із змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування,до справи долучені викрадені у потерпілий матеріальні цінності,які відповідно до ст.100 КПК України необхідно залишити їм як власникам.

Цивільні позови не заявлено.

Судові витрати відсутні.

До обвинуваченого судом застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 13.02.2021 р.включно,який до набрання вироком законної сили доцільно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,392 КПК України,суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину,передбаченого ч.1 ст.186 ,ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання

по ч.1 ст.186 Кримінального кодексу України у виді 2 років позбавлення волі

по ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України,за сукупністю злочинів,застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим,призначити покарання у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченим рахувати з часу фактичного затримання з 10.11.2020 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Речові докази:

- мобільний телефон Інтерком Neon A1,портативний зарядний пристрій Promate в корпусі рожевого кольору з проводом чорного кольору вартістю 297 гр.86 коп.,передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 ,залишити їй як власнику;
- вимірювач артеріального тиску та частоти серцевих скорочень PARAMED X3,мобільний телефон Samsung SGH-X210, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 ,залишити їй як власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення,обвинувачем,який тримається під вартою,у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1