ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1996/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/260/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.296 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання Тернопільського міськрайонного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 .
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд виходив з того, що представник органу пробації не довели, що засуджений ОСОБА_7 не бажав стати на шлях виправлення і умисно ухилявся від виконання обов`язків, покладених на нього судом.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2021 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання начальника Тернопільського міськрайонного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області та скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду від 05.06.2020 року.
Вважає, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку невідповідністю висновків суду, викладених у вказаній ухвалі, фактичним обставинам справи.
Посилається на те що, суд залишив поза увагою той факт, що неявки ОСОБА_7 на реєстрацію до Тернопільського міськрайонного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області відбувались без поважних на те причин та без надання, в подальшому, будь-яких підтверджувальних документів.
Зазначає, що в період дії іспитового строку відносно ОСОБА_7 , працівниками Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області складені адміністративні протоколи за вчинення правопорушення.
Вказує, що засудженим ОСОБА_7 під час дії іспитового строку вчинено кримінальне правопорушення за ч.1 ст.345 КК України та відповідно за даним фактом до Тернопільського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0001802 від 16.08.2020 року.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, в судових дебатах ОСОБА_7 , який не заперечив апеляційну скаргу прокурора, проте вказав, Що виконує покладені обов`язки, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.06.2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Як встановлено матеріалами провадження, 23.07.2020 року ОСОБА_7 поставлено на облік Тернопільського міськрайонного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області, цього ж дня його ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання та встановлено дні явки на реєстрацію.
Відповідно до клопотання, ОСОБА_7 17.08.2020 року не з`являвся в ТМРВ з ПП для періодичного реєстрації без поважних причин, а також 13.06.2020 року (двічі), 04.07.2020 року, 25.08.2020 року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень та під час дії іспитового строку вчинив кримінальне правопорушення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, перевіривши підстави клопотання про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання дійшов правильного висновку, що дії засудженого не свідчать про його небажання стати на шлях виправлення у зв`язку з чим, підстави для задоволення вказаного подання відсутні.
Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наведені у клопотанні органу пробації факти неявки засудженого ОСОБА_7 для реєстрації, з урахуванням наданих ним пояснень, не можуть свідчити про його небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.
Що стосується постанов по справах про адміністративні правопорушення, на які посилається прокурор та орган пробації як на доказ систематичного порушення громадського порядку та вчинення правопорушень, то всі вони прийняті за відсутності ОСОБА_7 , за відсутності доказів про його повідомлення про розгляд таких справ; за відсутності доказів, що він був ознайомлений з ними чи про те, що такі постанови направлялись йому в межах строку їх оскарження, а також без з`ясування відомостей щодо можливості розгляду питання про притягнення його до адмінвідповідальності, з урахуванням його особи, без участі захисника.
Аналізуючи постанови про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП (13.06.2020 року), ст.183 КУпАП (13.06.2020 року), ст.183 КУпАП (04.07.2020 року), ст.183 КУпАП (25.08.2020 року), дає підстави для висновку, що хоча й вони набрали законної сили, однак характер вчинених правопорушень жодним чином не свідчить про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення. Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 під час іспитового строку до кримінальної відповідальності не притягувався.
Колегія суддів бере до уваги, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку прокурором та представником органом пробації не доведено.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що твердження прокурора щодо наявності підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 та направлення його для відбування призначеного судом покарання є необґрунтованими, оскільки доводи викладені ним в апеляційній скарзі не можуть свідчити про небажання останнього стати на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою застосування ч.2 ст.78 КК України.
Окрім того, стверджуючи про допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, прокурор, як в апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні апеляційної інстанції, не навів аргументованих доводів щодо наявності таких порушень як безумовної підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання Тернопільського міськрайонного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.
Судді