Справа № 758/2565/21
Провадження № 1-кп/758/1020/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2021 м. Київ
Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 21.01.2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, українця, неодруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, з вищою освітою, працюючого заступником голови департаменту баскетболу НОМЕР_1 в ФБУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого; РНОКПП: НОМЕР_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В :
18.01.2021 року приблизно об 10 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем «Subaru Outback» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався по проспекту Правди, зі сторони вулиці Н.Ужвій, в напрямку вулиці Вишгородської, в місті Києві. В цей час потерпілий ОСОБА_7 перебував попереду автомобіля «Volkswagen Caddy» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що знаходився на проїзній частині проспекту Правди поблизу будинку З-А.
Під час руху ОСОБА_6 проявив неуважність до змін на проїзній частині, не зменшив швидкість руху керованого автомобіля, не зупинився перед перешкодою, що перебувала попереду в його смузі руху та яку він об`єктивно мав можливість виявити, в результаті чого допустив порушення Правил дорожнього руху України, а саме не виконав вимог:
п.1.5: Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п.2.3(б): Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п.12.3: У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виразились в тому, що він, проявив неуважність до дорожньої обстановки, завчасно не вжив необхідних заходів для зменшення швидкості та не зупинився перед перешкодою у вигляді автомобіля, що був на смузі його руху та який він об`єктивно мав можливість виявити. В результаті чого, скоїв зіткнення передньою частиною керованого автомобіля із задньою частиною нерухомого автомобіля «Volkswagen Caddy» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 . Внаслідок удару автомобіль «Volkswagen Caddy» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що в момент зіткнення перебував на проїжджій частині в нерухомому стані, здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_7 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи №042/1-107-2021 від 22.02.2021, наступні тілесні ушкодження: «закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, субдуральних геморагічних нашарувань над потиличною часткою зліва, лінійного перелому потиличної кістки зліва, осадження правої скроневої ділянки». Закрита черепно-мозкова травма за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), згідно з пунктом 2.1.3. б) «Правил».
Порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.
Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини скоєного злочину так, як про них зазначено в обвинувальному акті. Пояснив, що в 18.01.2021 року приблизно о 10 годині ранку рухався з швидкістю приблизно 40 км/год на автомобілі «Subaru Outback» по проспекту Правди в напрямку вулиці Вишгородської, в місті Києві. Внаслідок несприятливих погодних умов та неуважності не встиг загальмувати та зупинився перед перешкодою у вигляді автомобіля «Volkswagen Caddy», що був у його смузі руху та скоїв зіткнення з ним, а вказаний автомобіль внаслідок цього, здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_7 . Зазначив, що після ДТП посадив потерпілого у свій автомобіль та викликав йому швидку. Спричинену шкоду потерпілому відшкодував у розмірі, обумовленому сторонами, на підтвердження чого надав суду договір про відшкодування моральної та матеріальної шкоди від 17.06.2021 року та розписку потерпілого. Вказав, що його водійський стаж становить більше 10 років, працює заступником голови департаменту баскетболу НОМЕР_1 в ФБУ та в силу посадових обов`язків здійснює організацію турнірів по баскетболу, на автомобілі зустрічає учасників турнірів, возить техніку та екіпірування. Тому просив суд не призначати йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засовами, оскільки це позбавить його можливості здійснювати ввірені йому обов`зяки, та відповідно позбавить його засобів для існування. Зазначив, що вчинив злочин з необережності, щиро шкодує про вчинене.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи час, місце, спосіб вчиненого кримінального правопорушення, заподіяну шкоду, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст. 286 КК України, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки.
Крім цього, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив подану ним заяву про відмову від цивільного позову, просив суд прийняти вказану відмову, оскільки між ним та обвинуваченим ОСОБА_6 17.06.2021 року укладено договір про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, на виконання якого він отримав від обвинуваченого 40 000 грн. Факт отримання коштів засвідчив розпискою від 17.06.2021 року. При цьому, зазначив, що у нього відсутні будь-які претензії до обвинуваченого матеріального та морального характеру. Також просив суд суворо не карати обвинуваченого та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Суд, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідивши всі наявні матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що вина останнього у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, є доведеною поза розумним сумнівом.
Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, у які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, обвинувачений здійснив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним злочину, характеризуючі дані про його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, необережну форму вини за вказаним кримінальним правопорушенням, ставлення ОСОБА_6 до вчиненого злочину, яке полягає у визнанні вини та щирому каятті, його поведінку одразу після ДТП, а саме те, що останній намагався надати допомогу потерпілому та викликав швидку допомогу.
Крім цього, суд бере до уваги характеризуючі дані обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, працює офіційно, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, є майстром спорту України міжнародного класу з баскетболу, неодружений та утриманців не має, у нього наявне постійне місце проживання та реєстрації, на обліках у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває.
Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті, якою визначена кримінальна відповідальність за вчинений ним злочин.
Разом із тим, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи обставини справи, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, дані про особу останнього, думку потерпілого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.
Крім того, вирішуючи питання про доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, суд звертає увагу на думку потерпілого, який просив не позбавляти останнього права керування транспортними засобами. Також бере до уваги ступінь тяжкості та наслідки скоєного злочину, форму вини, дані щодо відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_8 та те, що керування транспортними засобами для обвинуваченого є необхідним у професійній діяльності, яка є суспільно корисною.
З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для призначення додаткового покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та вважає за можливе не позбавляти останнього такого права.
Крім того, в судовому засіданні потерпілим заявлено відмову від цивільного позову у зв`язку із відшкодуванням шкоди обвинуваченим, тому наявні підстави для залишення без розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати відповідно до ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого.
Керуючись ст. 100, 124, 349, 368, 369-371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 витрати за проведення судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/111-21/8055-ІТ від 24.02.2021, що складає 980,70 грн.; судово-медичної експертизи №042/1-107-2021 від 22.02.2021 року, що складає 2070,70 грн. в дохід держави з відповідним призначенням платежів.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1