Справа №368/977/20 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1263/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 , засудженого : ОСОБА_7 ,
захисника : ОСОБА_8 ,
представника колонії : ОСОБА_9 ,
перекладача : ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції з ДУ «Кагарлицька виправна колонія № 115» матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 10 грудня 2020 року, якою засудженому ОСОБА_7 за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2019 року замінено невідбуту частину строку основного покарання у виді 3 років 10 днів позбавлення волі на 2 (два) роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20 % заробітку щомісячно в дохід держави,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 10 грудня 2020 року подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну основного покарання більш м`яким а саме, на виправні роботи задоволено та засудженому ОСОБА_7 за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2019 року невідбуту частину строку основного покарання у виді позбавлення волі 3 (три) роки 10 днів замінено на 2 (два) роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20 % заробітку щомісячно в дохід держави.
Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 10 грудня 2020 року скасувати та винести нову ухвалу, відповідно до якої в застосуванні до засудженого ОСОБА_7 пільги, передбаченої ст. 82 КК України відмовити.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд має виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого впродовж всього терміну відбування ним покарання, а не за період часу, що передував звільненню.
Так, прокурор вказав, що в ході судового розгляду встановлено, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2020 року засудженому ОСОБА_7 присуджено до стягнення 732 тис. грн. Разом з тим, засудженим ОСОБА_7 в добровільному порядку відшкодовано лише 11,8 тис. грн., що є явно непропорційним відшкодуванням суми завданих злочином збитків. Крім того, саме відшкодування проведено двома платежами від 16 жовтня 2020 року, тобто після 18 вересня 2020 року коли матеріали направлені установою виконання покарань до суду для розгляду питання про можливість застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ст. 82 КК України.
На думку прокурора, враховуючи поведінку засудженого ОСОБА_7 протягом часу відбування покарання встановлено, що останній бажає настання лише формально юридичних підстав для застосування до нього положень ст. 82 КК України, без наявності оціночних підстав. Адже, сам факт правослухняної поведінки протягом часу, що безпосередньо передував формальному настанню пільги, передбаченої ст. 82 КК України не є безумовною передумовою заміни основного покарання на більш м`яке у виді виправних робіт.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку представника колонії, який при вирішенні апеляційної скарги прокурора покладався на розсуд суду; вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 1 ч. 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.
В ході розгляду провадження встановлено, що ОСОБА_7 в ДУ «Кагарлицька ВК № 115» відбуває покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2019 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки /а.п.2-3/.
Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 06 серпня 2019 року /а.п. 4/.
Початком відбування строку покарання засудженим є 20 грудня 2018 року, кінцем строку 20 грудня 2023року /а.п. 5/.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів з необережною формою вини.
На момент розгляду клопотання судом першої інстанції засуджений ОСОБА_7 відбув 1/3 строку покарання /а.п. 5/.
Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно характеристики від 10 вересня 2020 року, затвердженої начальником ДУ «Кагарлицька ВК № 115» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_11 , засуджений ОСОБА_7 міру покарання відбуває в ДУ «Кагарлицька ВК № 115» з 11 вересня 2019 року. За період перебування в колонії зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня в установі, за що керівництвом колонії два рази був заохочений, дисциплінарних стягнень не має. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується, при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Не допускає порушень, вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Із рідними та близькими підтримує зв`язки шляхом телефонних розмов. Пройшов курс з підготовки до звільнення. На профілактичному обліку в установі не перебуває В розшуку не перебував. Вину у вчиненому злочині згідно вироку суду визнав повністю, розкаюється, виказує позитивні наміри на майбутнє. Згідно висновку комісії засуджений ОСОБА_7 зарекомендував себе з позитивної сторони, став на шлях виправлення, а тому заслуговує на застосування більш м`якого покарання згідно ст. 82 КК України /а.п 5-6/.
Відповідно до довідки про заохочення та дисциплінарні стягнення засудженого ОСОБА_7 , 1990 року народження, він має два заохочення: 09 січня 2020 року за сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до праці в господарській обслузі житлової зони подяка; 02 квітня 2020 року за сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до праці в господарській обслузі житлової зони подяка. /а.п. 7/.
Разом з тим, відповідно до вищевказаної довідки, заохочення до засудженого ОСОБА_7 були застосовані в період з 09 січня 2020 року по 02 квітня 2020 року /а.п. 7/ тобто, не протягом всього строку відбування покарання.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що нестабільна поведінка засудженого протягом строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.
Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину та інші обставини.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Статтею 51 КК України визначено види покарань, зокрема, до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі види покарань: штраф; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; громадські роботи; виправні роботи; службові обмеження для військовослужбовців; конфіскація майна; арешт; обмеження волі; тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців; позбавлення волі на певний строк; довічне позбавлення волі.
Таким чином, покарання у виді обмеження волі є більш м`яким, порівняно з позбавленням волі.
Частиною 1 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років, а невідбута частина покарання засудженим становить 3 роки 10 днів, тобто призначення такого виду покарання порушить вимоги ч. 1 ст. 82 КК України.
Враховуючи обставини злочину, за який було засуджено ОСОБА_7 , а саме те, що під час вчинення злочину він перебував в стані алкогольного сп`яніння, від його неправомірних дій загинула людина, із 732 тис грн. шкоди потерпілим було відшкодовано лише 11,8 тис грн., нестабільну поведінку протягом відбування покарання, колегія суддів приходить до висновку, що заміна невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме на виправні роботи, є неспіврозмірним покаранням вчиненому засудженим злочину і суспільно небезпечним наслідкам його вчинення.
Відтак, оскільки, заміна невідбутої частини покарання на виправні роботи неможлива у зв`язку з недосягненням мети покарання та буде суперечити принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції було допущено порушення вимог КПК України, які є підставою для скасування судового рішення з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні поданняначальника ДУ «Кагарлицька ВК (№ 115)», погодженого із спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації та в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну засудженому невідбутої частини покарання на більш м`яке, а саме на виправні роботи.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 10 грудня 2020 року, якою засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2019 року замінено невідбуту частину строку основного покарання у виді 3 років 10 днів позбавлення волі на 2 (два) роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20 % заробітку щомісячно в дохід держави скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника ДУ «Кагарлицька ВК (№115)» та в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким на виправні роботи.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4