Номер провадження: 11-сс/813/829/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 20.05.2021, якою відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Роздільна Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0000124 від 26.03.2021, продовжений запобіжний захід у виді на тримання під вартою, до 18.07.2021

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 у межах строку досудового розслідування, тобто до 18.07.2021 із утриманням останнього в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що враховуючи обґрунтованість підозри за фактом вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч.2 ст.115КК України, з огляду на тяжкість можливого покарання, у випадку доведення вини підозрюваного у його вчиненні, слідчий суддя приходить до переконання що ризики, які існували на момент зміни відносно підозрюваного запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, а саме ризики у вигляді переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погодившись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовжити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на наступне:

- слідчий суддя, а також прокурор жодним чином не вмотивували наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі незаконного впливу на свідків, оскільки це є лише припущенням;
- слідчий суддя не врахував того, що підозрюваний ОСОБА_8 не має намір переховування від органів досудового розслідування та суду, що також свідчить про відсутність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а зазначені слідчим у клопотання обставини про таку можливість є лише припущеннями. При цьому, ризик втечі підозрюваного не може ґрунтуватись лише на основі суворості можливого покарання, оскільки перебуваючи на цілодобовому домашньому арешті він не порушував його умови та покладені на нього обов`язки.
- слідчим суддею не враховані дані про особу підозрюваного, не досліджений його соціальний статус, наявність в нього міцних соціальних та сімейних зв`язків, а також його репутацію та майновий стан.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги з урахуванням доповнень та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно із приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону не дотримався, з огляду на наступне.
Так, згідно матеріалів провадження, 26.03.2021 до Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_8 , з невідомих причин, здійснив декілька пострілів з мисливської рушниці в громадянина ОСОБА_11 , від чого останній помер на місці.

Відомості по вказаному факту внесені до ЄРДР за №0000124 від 26.03.2021 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , з явними ознаками насильницької смерті, виявлено труп ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.03.2021, біля 15 год. 55 хв., на території господарського подвір`я за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних стосунків, з мисливської рушниці ІЖ-12 здійснив подвійний постріл в ОСОБА_11 , заподіюючи останньому численні проникаючі у плевральні і черевну порожнину вогнепальні дробові поранення з ушкодженнями легенів, кишківника, грудного відділу хребта, спинного мозку та ребер, від яких останній загинув на місці події.

В цей же день на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України на місці події, за адресою: АДРЕСА_3 , затримано громадянина ОСОБА_8 ,.

27.03.2021 затриманому ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згодом, ухвалою слідчого судді Роздільнянського райсуду Одеської обл. від 29.03.2021 відмовлено в задоволенні клопотання ст. слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 та відносно підозрюваного застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, з 29.03.2021 по 27.05.2021 (включно) з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Вказана ухвала слідчого судді, набрала законної сили та стороною обвинувачення оскаржена не була.
В подальшому 08.04.2021 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри (а.п. 63-67), яка викладена наступним чином: 26.03.2021, приблизно о 16, ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_13 , на автомобілі «TOYOTA RAV4», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_11 , проїжджали біля автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де останній вирішив зупинитись, з метою спілкування про обставини невстановленого змісту зі ОСОБА_8 , який в цей момент, знаходився на прилеглій до автомийки присадибній ділянці.
Так, зупинившись біля автомийки, ОСОБА_11 перебуваючи в салоні зазначеного автомобіля, жестами, махнувши рукою та голосом звернувся до ОСОБА_8 , таким чином намагаючись підізвати його підійти до себе, на що ОСОБА_8 ніяк не відреагував та залишився стояти на присадибній ділянці.
Тоді ОСОБА_11 , нічого не пояснюючи ОСОБА_13 , запропонував останньому, разом із ним підбігти до ОСОБА_8 , який сам не хотів підходити.
Так, ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_13 , вийшли із автомобіля, та будучи не озброєними, легким бігом направлялись в бік ОСОБА_8 , який в цей момент знаходився біля господарської будівлі прилеглої до автомийки присадибній ділянці, наблизившись таким чином до останнього на відстань приблизно 12-15 метрів.
В цей момент, ОСОБА_8 побачивши, що ОСОБА_11 та малознайомий йому ОСОБА_13 наближаються до нього, маючи раніше виниклу особисту неприязнь до ОСОБА_11 , взяв завчасно приготовлену ним, належну йому на праві приватної власності двоствольну гладкоствольну мисливську рушницю марки ІЖ-12, 16-го калібру, серії НОМЕР_2 , на яку він має дозвіл № НОМЕР_3 , виданий 04.09.2018, дійсний до 04.09.2021, споряджену мисливськими набоями, яку нічого не пояснюючи, направив в бік ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .
Побачивши ОСОБА_8 зі зброєю в руках, направлену в бік ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , останні зупинились та підняли руки догори, демонструючи таким чином їх беззахисність та небажання подальшого наближення до ОСОБА_8 , а також ОСОБА_11 крикнув в бік ОСОБА_8 , щоб той не стріляв.
Однак, ОСОБА_8 , маючи особисту неприязнь, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи наслідки до яких вони можуть призвести, з прямим умислом вирішив вчинити умисне вбивство ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .
Так, з метою реалізації свого злочинного наміру на вчинення умисного вбивства двох осіб, використовуючи наявну у нього мисливську рушницю марки ІЖ-12, 16-го калібру, серії НОМЕР_2 , яка була споряджена мисливськими набоями, умисно здійснив один цілеспрямований постріл у ОСОБА_11 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення черевної порожнини, від яких останній впав на землю, лицем донизу.
В цей момент, ОСОБА_13 , намагаючись допомогти лежачому на землі пораненому ОСОБА_11 , схилився над потерпілим, та розуміючи, що останній отримав важкі вогнепальні тілесні ушкодження, вирішив його відвести до лікарні та почав підводитись, щоб дійти до автомобіля. В цей момент, коли ОСОБА_13 підводився ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , використовуючи ту саму наявну у нього мисливську рушницю марки ІЖ-12, 16-го калібру, серії НОМЕР_2 , здійснив другий цілеспрямований постріл в бік ОСОБА_13 та лежачого на землі ОСОБА_11 , заподіявши останньому вогнепальні поранення спини та спричинивши ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення правого колінного суглобу.
Отримавши вогнепальне тілесне ушкодження, ОСОБА_13 , з метою врятування власного життя, одразу покинув місце події, вибігши на проїжджу частину вул. Гагаріна, зупинивши попутний транспорт, направився до лікарні, де його госпіталізували.
Так, довести свій злочинний умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_13 , ОСОБА_8 не зумів по причинам, які не залежали від його волі, у зв`язку із відстрілом двох набоїв до наявної у нього мисливської рушниці, та вчасно використаної ОСОБА_13 можливості покинути місце події, в момент перезаряджанням ОСОБА_8 зброї, а також у зв`язку із своєчасним наданням медичної допомоги ОСОБА_13 .
Не зумівши довести свій злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_13 на місці події, ОСОБА_8 , перезарядив наявну у нього мисливську рушницю марки ІЖ-12, 16-го калібру, серії НОМЕР_2 , двома іншими мисливськими набоями, підійшов до лежачого на землі ОСОБА_11 , та здійснив йому в спину, ще два постріли, в результаті яких потерпілий помер.
Надалі, ОСОБА_8 , бажаючи довести свій умисел на умисне вбивство двох осіб до кінця, з наявною у нього мисливською рушницею марки ІЖ-12, 16-го калібру, серії НОМЕР_2 вибіг на вулицю Гагаріна, вслід за ОСОБА_13 , намагаючись наздогнати останнього. Однак в цей час, ОСОБА_13 скориставшись допомогою сторонніх осіб, залишив місце події, після чого його відвезли до лікувального закладу, де надано невідкладну медичну допомогу.
Після скоєння умисного вбивства ОСОБА_11 та закінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , повернувся на місце події, де дочекавшись поліції, добровільно видав зброю та набої до неї.
На підставі викладеного ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.
В той же день, 08.04.2021 слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу, обґрунтовуючи його тим, що після прийняття попереднього рішенні про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, виникли додаткові, встановлені досудовим слідством обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_8 вбачаються ознаки не ч.1 ст.115 КК України, а його дії кваліфіковано за сукупністю кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1, ч.2 ст.115 КК України, а саме вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, та закінченого замаху на умисне вбивство двох або більше осіб.
Ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 30.04.2021 клопотання старшого слідчого в ОВС-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою було задоволено та підозрюваному ОСОБА_8 був змінений запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, тобто до 27.05.2021, утримуючи останнього в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Зазначена ухвала слідчого судді на теперішній час оскаржена в апеляційному порядку та є предметом апеляційного розгляду.
Водночас, 20.05.2021 ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси продовжено строк досудового розслідування в рамках кримінального провадження до 26.07.2021.
Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків передбачених ч. 5 ст. 177 цього Кодексу.
Аналізуючи матеріали кримінального провадження у співвідношенні з доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ризик, зазначений прокурором та слідчим суддею в ухвалі у вигляді переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду належними та допустимими доказами не підтверджений.
Стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження того, що підозрюваний може вчинити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду. Даний висновок апеляційного суду ґрунтується на тому, що під час дії відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, він його не порушував, з`явився до слідчого для отримання зміненою підозри, а також до слідчого судді для розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу.
Окрім того, прокурором не надані докази незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Твердження прокурора ОСОБА_7 про те, що раніше співмешканка ОСОБА_8 відмовлялась надавати показання, а під час перебування останнього під вартою почала їх надавати, апеляційний суд оцінює критично, оскільки це є правом свідка.
Враховуючи надану захисником позитивну характеристику підозрюваного, а також те, що останній раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, апеляційний суд вважає, що встановленим ризикам можливо запобігти застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Апеляційний суд враховує, що під час застосування на підставі ухвали слідчого судді Роздільнянського райсуду Одеської області від 29.03.2021 відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, на нього, в тому числі був покладений обов`язок носити електронний засіб контролю.

Разом з тим, органами поліції забезпечений таким засобом контролю підозрюваний не був. Як пояснив прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з відсутністю на той час такого засобу в органів досудового розслідування, підозрюваний ОСОБА_8 не був забезпечений таким засобом контролю.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, не було доведено, що перебуваючи на волі, підозрюваний перешкоджав кримінальному провадженню, тому апеляційний суд не вбачає законних підстав для продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до наданих матеріалів провадження, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий.

Твердження прокурора в суді апеляційної інстанції про те, що підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілих та свідків по справі під час застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, на думку апеляційного суду, є голослівним, оскільки на підтвердження своїх доводів прокурор жодних доказів не надав та фактично визнав їх відсутність.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону не виконав та врахував їх при постановленні ухвали.

Так, згідно з положеннями ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою.

Натомість, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.10.2010 у справі «Хайредінов проти України» (заява N 38717/04) (п. 29-30), національні органи влади не надали належного обґрунтування для виправдання позбавлення заявника свободи, яке відповідно вважається свавільним, оскільки не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 має можливість спілкуватись з іншими особами, які на теперішній час не допитані у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим може знищити, сховати або спотворити будь яку із речей та документів, які можуть мати значення для встановлення обставин кримінального провадження, впливати на свідків, які на теперішній час не допитані в ході досудового розслідування, оскільки доказів незаконного впливу підозрюваного на учасників провадження або наявність в нього можливості знищення або спотворення, стороною обвинувачення не надано.

Проте, одна лише тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованих злочинів не можуть бути єдиною підставою для продовження застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що запобіганню заявленим прокурором ризикам у вигляді переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, може забезпечити запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_8 ,який буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки із покладанням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування.

При цьому, при покладенні на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, апеляційний суд вважає можливим на теперішній час не встановлювати обов`язок носити електронний засіб контролю з підстав, викладених вище, а також, у зв`язку з тим, що за відсутності такого пристрою, підозрюваний не порушував покладені на нього слідчим суддею інші обов`язки.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді безумовному скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 20.05.2021, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0000124 від 26.03.2021 продовжений запобіжний захід у виді на тримання під вартою, до 18.07.2021 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС-криміналіста СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.07.2021 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- заборонити підозрюваному ОСОБА_8 цілодобово залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою по справі, визначеними слідчим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи у разі їх наявності, які дають право на виїзд з України.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_8 негайно з-під варти.

Копію ухвали направити до Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області та ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3