Справа №635/1810/21
Провадження по справі №1-кп/635/860/2021
У Х В А Л А

11 березня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000591 віфд 14 грудня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.152, ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2020 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11 лютого 2021 року з визначенням суми застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів в сумі 42040 гривень. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року ухвали слідчого судді від 16 грудня 2020 року в частині обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави скасовано, в іншій частині ухвала залишена без змін. Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2021 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено в межах строку досудового розслідування до 14 березня 2021 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 14 березня 2021 року включно.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні. В обґрунтування клопотання про продовження строків тримання під вартою прокурор посилався на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення нетяжких злочинів, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, обвинувачений неодружений, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює та не навчається, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може покинути територію Харківської області та переховуватись від суду. Окрім того, ОСОБА_7 проживає на одному сходовому майданчику з потерпілою ОСОБА_8 , в зв`язку з чим, враховуючи характер злочину може негативно впливати на потерпілу та перешкоджати її нормальній життєдіяльності.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість доводів прокурора про існування ризиків, а також на неможливість знаходження його в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я, оскільки він є інвалідом, має одну нирку та не має в зв`язку з чим щеплень, отже, перебування в слідчому ізолятору може привести до фатального випадку.

Захисники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у підготовчому засіданні заперечували проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою з підстав відсутності та недоведеності ризиків, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, відсутності доказів вчинення обвинуваченим інкримінованих йому злочинів, вважали можливим застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Захисник ОСОБА_3 також зазначив про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, членів родини, з якими він спільно проживає, позитивні характеристики обвинуваченого за місцем проживання, а також неможливість перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я, про що стороною захисту надані відповідні медичні документи.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 суд виходить з наступного.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).

Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).

Продовжуючи 04 лютого 2021 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, слідчий суддя виходив з наявності ризиків можливості переховування від органів досудового розслідування, суду та незаконного впливу та здійснення тиску на свідків та потерпілу, передбачених п.1, п.3 ч. 1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому суд приймає до уваги, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню закінчене, а тому, враховуючи розумність тривалості перебування обвинуваченого під вартою, вважає за необхідне розглянути питання про можливість запобігання зазначеним ризикам при зміні запобіжного заходу на більш м`який.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою суд враховує особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачений зазнає судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).

Стороною захисту надані до суду докази, що свідчать про зміну обвинуваченим місця проживання, що суттєво зменшує ризик можливості незаконного впливу на потерпілу, обґрунтовуючи який, прокурор посилався на проживання обвинуваченого та потерпілої на одному сходовому майданчику. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Пісочинської селищної ради від 11 березня 2021 року обвинувачений зареєстрований 12 лютого 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .

До суду також надані докази наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, зокрема, з матір`ю ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , бабусею ОСОБА_10 та сестрою ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою обвинувачений проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується характеристикою за місцем проживання обвинуваченого, наданою депутатом Пісочинської селищної ради ОСОБА_13 , вищезазначеною довідкою виконавчого комітету Пісочинської селищної ради від 11 березня 2021 року про реєстрацію обвинуваченого за місцем проживання ОСОБА_12 .

Суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який не має судимості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має середню технічну освіту, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, а також дані щодо стану здоров`я обвинуваченого, який є інвалідом з дитинства ІІІ групи (діагноз синдром Альпорта, сімейна форма, вроджена аномалія ОМС (агенезія лівої нирки, вікарна гіпертрофія правої нирки), хронічне ураження центральної нервової системи з синдромом нав`язливих станів), потребує відновну терапію в умовах стаціонару ОКЛ відділення нефрології 2 рази на рік, про що стороною захисту надані відповідні медичні документи.

Зазначені вище обставини значно зменшують ризики можливості переховування обвинуваченого від суду та можливості незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, але, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також ту обставину, що потерпіла та свідки у даному кримінальному проваджені не допитані, суд вважає наявними існування зазначених ризиків, а тому є підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, за його місцем проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Особи, які проживають та зареєстровані за зазначеною адресою ( ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 ) надали письмову згоду щодо знаходження обвинуваченого за даною адресою у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Суд вважає, що такий захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та має запобігти ризикам можливості переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілу та свдків у цьому кримінальному провадженні.

Як вбачається зі змісту положень параграфу 1 глави 18 КПК України, питання про застосування, зміну або продовження запобіжного заходу, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, судом вирішується виключно на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, обов`язок по доведенню існування ризиків, які дають підстави для застосування чи продовження запобіжного заходу, зокрема у вигляді тримання під вартою, покладається на сторону обвинувачення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Прокурором в ході судового розгляду не доведені обставини, які свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо відсутності доказів вчинення обвинуваченим інкримінованих йому злочинів мають бути предметом судового розгляду кримінального провадження, а тому суд не приймає їх до уваги та не надає їм оцінку під час проведення підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 315 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_2 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого відмовити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою змінити на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , який встановити строком на два місяці до 11 травня 2021 року.

Зобов`язати ОСОБА_5 протягом часу дії ухвали:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначити два місяці, тобто до 11 травня 2021 року.

ОСОБА_5 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та звільнити з-під варти.

Виконання ухвали доручити Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захисникам, прокурору.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 15 березня 2021 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1