Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 1 грудня 2020 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.12.2020 скарга ОСОБА_5 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України (далі ГПД НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за заявою про вчинення кримінального правопорушення, повернута.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що скарга не підлягає розгляду в цьому суді, що згідно з п.2 ч.2 ст.304 КПК України є підставою для її повернення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що 24.11.2020 через приймальну НАБУ подав на ім`я керівника ГПД НАБУ ОСОБА_6 заяву про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, яка того ж дня була зареєстрована. У заяві зазначив усі елементи та ознаки вчинених злочинів і самостійно кваліфікував їх за ч.2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.3641, ч.2 ст.366, ч.1 ст.111, ст.170, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 КК України. Тому вважає, що були всі необхідні дані для внесення ОСОБА_6 або уповноваженим детективом НАБУ відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки положення КПК України не вимагають від заявника зазначення в заяві усіх складових вчинення злочину та дотримуватися юрисдикції органу досудового розслідування. Посилаючись на приписи ст.331, ч.ч.1, 2, 5 ст.214, п.1 ч.1 ст.303, ч.1 ст.306 КПК України, погоджується, що слідчі судді повинні керуватися положеннями ст.331 КПК України щодо предметної підсудності при здійсненні судового контролю у кримінальних провадженнях, в яких досудове розслідування вже розпочато та органом досудового розслідування визначена попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення. У той же час, у випадку розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчі судді зобов`язані перевірити виконання органом досудового розслідування вимог ст.214 КПК України, не вдаючись в оцінку відповідності повідомлення про злочин критеріям підслідності, визначеним п.п.1-3 ч.5 ст.216 КПК України. Також кримінальний процесуальний закон не передбачає здійснення слідчим суддею оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, що узгоджується з Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020.

Однак всупереч вимогам ст.214 КПК України та вказаного Положення станом на 27.11.2020 він не був повідомлений ОСОБА_6 або уповноваженим детективом про внесення до ЄРДР відомостей про за його завою. Враховуючи те, що протиправні дії ОСОБА_7 знаходяться поза компетенцією Вищого антикорупційного суду, 27.11.2020 подав до Солом`янського районного суду м. Києва скаргу на бездіяльність ОСОБА_6 , яку слідчий суддя повернув, посилаючись на ст.331 КПК України та п.202 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України. Підставами для скасування ухвали, як вважає ОСОБА_8 , є те, що слідчий суддя не перевірив, чи стосувалася оскаржена ним бездіяльність лише невнесення відомостей про кримінальні правопорушення, які не підслідні НАБУ, до ЄРДР, не витребував і не дослідив матеріали його звернення і викривив зміст норм кримінального процесуального закону, адже зазначені ним у заяві кримінальні правопорушення та посада ОСОБА_7 в сукупності не підпадали під критерії, визначені п.п.1-3 ч.5 ст.216 КПК України. А тому висновок в ухвалі слідчого суді про підсудність скарги Вищому антикорупційному суду, на його думку, є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27.11.2020 ОСОБА_5 в порядку, визначеному ст.303 КПК України, оскаржив до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва бездіяльність керівника ГПД НАБУ ОСОБА_6 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, в якій, серед іншого, просив зобов`язати ОСОБА_6 внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.3641, ч.2 ст.366, ч.1 ст.111, ст.170, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 КК України, вчинені головою правління АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7 , про які він назначив у заяві від 24.11.2020.

Повертаючи скаргу, слідчий суддя в ухвалі послався на положення ч.1 ст.4 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», ч.1 ст.331, п.2 ч.5 ст.216 КПК України, які визначають правила предметної підсудності, і дійшов висновку, що оскільки у заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 повідомляє про вчинення серед іншого, корупційного кримінального правопорушення, передбаченого ст.3641 КК України, ОСОБА_7 як головою правління АТ КБ «ПриватБанк», націоналізація якого відбулася 18.12.2016 через проблеми з платоспроможністю і який відтоді на 100 % перебуває у державній власності, і розмір завданої шкоди більше ніж в 500 разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, то скарга підсудна Вищому антикорупційному суду України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Кримінальним процесуальним законом встановлені правила територіальної, інстанційної та предметної підсудності, відповідно до яких визначається, який суд повинен розглянути певну справу.

Відповідно до положень ст.331 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст.45 КК України, ст.ст.2062, 209, 211, 3661 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п.п.1-3 ч.5 ст.216 КПК України.

Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини 1 цієї статті.

У примітці до ст.45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.210, 354, 364, 3641, 3652, 3661, 368-3692 КК України.

Пунктами 1-3 ч.5 ст.216 КПК України визначені умови, за наявності яких у разі вчинення зазначених раніше кримінальних правопорушень кримінальне провадження підсудне Вищому антикорупційному суду, зокрема, якщо розмір предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків).

Зі змісту заяви ОСОБА_5 вбачається, що повідомив про вчинення головою правління АТ КБ «ПриватБанк», яке перебуває у державній власності, ОСОБА_7 сукупності кримінальних правопорушень, у тому числі корупційного, передбаченого ст.3641 КК України.

Разом з тим, вказуючи про списання з його банківського рахунку грошових коштів у сумі 513 грн. 40 коп., заявник одночасно стверджує про заподіяння йому діями ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 700 000 грн. та моральної шкоди в сумі 200 000 грн., який було враховано слідчим суддею.

Оскільки відомості в заяві ОСОБА_5 в цій частині є суперечливими, у чому саме полягає нібито завдана йому матеріальна та моральна шкода на загальну суму 900 000 грн., він не мотивує, колегія суддів вважає, що відомості про кримінальне правопорушення не відповідають критеріям, визначеним ст.331, п.п.1-3 ч.5 ст.216 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов помилкового висновку про підсудність скарги Вищому антикорупційному суду.

За таких обставин ухвала не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки слідчим суддею допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що згідно з ст.ст.404, 412 КПК України є підставою для скасування ухвали з постановленням нової ухвали про призначення нового розгляду у суді першої інстанції і задоволення апеляційних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 1 грудня 2020 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінальних правопорушень, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3