ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/8817/20 (пр. № 1-кп/201/380/2021), відомості про яке 17 серпня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 16 серпня 2020 року приблизно о 04 годині 30 хвилин, перебуваючи на території розважального комплексу «Бартоломео» по вул. Н. Перемоги 9Б у м. Дніпрі, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення легкого тілесного ушкодження, передбачаючи настання можливих суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, наніс один удар своєю правою рукою, зжатою в кулак, в область правої скроні, від якого, останній втратив свідомість та впав на бетонне покриття, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 1-го ступеню, субапоневротичної гематоми в тім`яній області та набряку м`яких тканин в виличній області, які у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більш, як три тижні (21 день).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному кримінальному проступку визнав частково та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті, пояснивши, що він дійсно 16 серпня 2020 року приблизно о 04 годині 30 хвилин, перебуваючи на території розважального комплексу «Бартоломео» по вул. Н. Перемоги 9Б у м. Дніпрі, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_4 , пов`язаних із тим, що останній разом з компанією інших хлопців приставав до дівчини, наніс потерпілому один удар кулаком своєю правої руки в область правої скроні, від якого, потерпілий втратив свідомість та впав на бетонне покриття, чим спричинив йому тілесні ушкодження, зазначені у обвинувальному акті.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 також підтвердив фактичні обставини, викладені у обвинувальному акті, та пояснив суду, що 16 серпня 2020 року близько 04.30 години, він відпочивав у розважальному комплексі «Бартоломео», розташованого по вул. Набережна Перемоги, 9б у м. Дніпрі, де в ході спілкування з компанією дівчат, до них підійшов обвинувачений ОСОБА_6 , який наніс йому один удар в область правої скроні, від якого, він втратив свідомість, вдарившись головою. Після цього, він лікувався у лікарні близько тижня, куди його відвезли не одразу, а тільки зранку. Крім того, потерпілий повністю підтримав заявлені ним позовні вимоги і просив їх задовольнити.

Крім цього, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується дослідженими письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, а саме:

-витягом з ЄРДР № 0000185 від 17 серпня 2020 року, відповідно до якого, було розпочато досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_8 про спричинення його синові ОСОБА_4 невідомою особою тілесних ушкоджень 16 серпня 2020 року приблизно о 04.30 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Н. Перемоги, 9б, біля нічного клубу «Бартоломео», із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України (т.1, а.с. 1);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 16 серпня 2020 року, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_8 звернувся до правоохоронних органів із заявою про притягнення невідомої особи до кримінальної відповідальності за спричинення тілесних ушкоджень його синові ОСОБА_4 (т.1, а.с. 7-8);

-протоколами огляду від 16 серпня 2020 року, відповідно до якого, дізнавачем у присутності двох понятих було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення, розташоване на території РК «Бартоломео» за адресою: м. Дніпро, вул. Н. Перемоги, 9Б (т. 1, а.с. 9-12);

-протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото кінозйомки, відеозапису від 17 серпня 2020 року, згідно з яким, дізнавачем у присутності понятих, за адресою: АДРЕСА_2 , було отримано відеозапис з камери відеоспостереження (т. 1, а.с. 14-16);

-протоколом огляду від 28 серпня 2020 року, відповідно до якого, дізнавачем у присутності двох понятих і потерпілого ОСОБА_4 , було оглянуто і відтворено відеофайли з відеозаписом з камер відеоспостереження, розташованих у РК «Бартоломео» за адресою: м. Дніпро, вул. Н. Перемоги, 9Б, в ході якого, встановлені обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому (т. 1, а.с. 26-28). Судом також було безпосередньо у судовому засіданні досліджено відеозапис і підтверджено встановлені під час даної слідчої дії фактичні обставини;

-протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_4 особи для впізнання за фотознімками від 28 серпня 2020 року (т. 1, а.с. 29-30);

-висновком експерта № 2404е від 31 серпня 2020 року, складеного за результатом проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого, у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 1-го ступеню, субапоневротичної гематоми в тім`яній області та набряку м`яких тканин в виличній області, які у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більш, як три тижні (21 день) (т. 1, а.с. 89-91);

-протоколами проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 від 28 серпня 2020 року, в ході якого, останній добровільно і впевнено відтворив всі обставини спричинення йому тілесних ушкоджень, які не суперечать його показанням у судовому засіданні (т. 1, а.с. 92-97, 98-106);

-крім того, суд не може взяти до уваги такі письмові докази, як протоколи огляду від 28 серпня 2020 року та слідчих експериментів від 10 вересня 2020 року за участю свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 41-43, 52-54, 55-58, 107-115, 116-123), враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів, передбачений ст. 23 КПК України, оскільки вказані свідки не були допитані судом, а отже, суд не може прийняти до уваги викладені у цих процесуальних документах фактичні обставини, які стосуються їх показань під час досудового розслідування, безпосередньо не досліджених судом у цьому кримінальному провадженні шляхом їх допиту.

Оцінюючи та аналізуючи вищенаведені докази, суд вважає їх допустимими, належними та достатніми для висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку.

А отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у завданні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, свою вину визнав частково, при цьому, ці обставини, на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_6 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді обмеження волі, однак зі звільненням від його відбування з випробуванням в порядку, передбаченому ст. 75 КК України і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину визнав частково, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, в той же час, не працевлаштований і не має самостійного заробітку, не відшкодував завдану шкоду, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, сукупність цих даних свідчить про недоцільність призначення ОСОБА_6 іншого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 125 КК України або пов`язаного з його реальним відбуванням, при цьому, саме призначення такого покарання у виді обмеження волі з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам справедливості, достатності і розумності.

Долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, потерпілим ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн., спричиненої в результаті вчинення кримінального проступку, вирішуючи який, суд виходить з наступного. Обвинувачений ОСОБА_6 , а також його захисник позовні вимоги не визнали, заявивши про необґрунтованість і невмотивованість суми морального відшкодування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з положеннями пунктів 5 і 9 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000,00 гривень, на думку суду, підлягає частковому задоволенню на суму 30 000,00 гривень, оскільки, саме в такому розмірі потерпілому заподіяна моральна шкода, яка полягала в тому, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень, останній дійсно переніс фізичні і моральні страждання, які виразилися у втраті душевного спокою та звичайного ритму життя, постійного перебування в стресовому стані та здійснення лікування, а також наявності додаткових витрат часу для відновлення стану здоров`я. Крім того, при визначенні такої суми відшкодування моральної шкоди, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд враховує, що вказаний її розмір буде адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав потерпілий у результаті заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ DVD-диск із відеозаписом з камер відеоспостереження зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000,00 гривень, спричиненої в результаті вчинення кримінального проступку задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн. (тридцять тисяч гривень), в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1