Номер провадження: 11-сс/813/311/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 про задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні №0004266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2015, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 01.04.2021, в межах строку досудового розслідування, із покладанням відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селі Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні №0004266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2015.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що на даному етапі досудового розслідування стороною обвинувачення доведено обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_8 , інкримінованих йому кримінальних правопорушень, однак прокурор не довів наявність ризиків, які унеможливлюють застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання. Також слідчий суддя зазначив, що підозрюваний визнає обґрунтованість підозри, сприяє органу досудового розслідування у встановленні фактичних обставин за фактом його причетності до вчинення кримінальних правопорушень, має міцні соціальні зв`язки.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із прийнятим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вважає, що рішення слідчого судді є незаконним та необґрунтованим, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам, встановленим під час судового розгляду, оскільки не було належним чином враховано позитивні характеристики на підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, а саме: постійного місця проживання, офіційного працевлаштування, перебування на утриманні дружини та двох малолітніх дітей.

Вказує, що впродовж 2015-2020 років ОСОБА_8 неодноразово виїжджав за межі країни на заробітки, але завжди повертався на своє постійне місце проживання. Апелянт звертає увагу суду, що у період часу 25.01.2021 по 01.02.2021 відносно ОСОБА_8 не було обрано жодного запобіжного заходу. За вищезазначений період часу підозрюваний жодним чином не порушував закон та дотримувався зразкової поведінки.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та інші особи у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці вступили в попередню змову між собою з метою вчинення злочинів стосовно ОСОБА_13 , які полягали у вчиненні розбійного нападу, його викраденні з подальшим позбавленням волі, а також вимаганні передачі розписки, написаної ОСОБА_14 , про отримання у потерпілого грошових коштів в особливо великому розмірі.

31.08.2015 близько 20:00 ОСОБА_11 , ОСОБА_8 ОСОБА_12 та інші особи, кожен з яких діяв відповідно визначених у спільному злочинному умислі ролей, прибули на автомобілі марки «BMW» чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_15 - батько ОСОБА_16 , на вул. Льва Толстого кут вул. Новосельського в м, Одесі та почали чекати появи ОСОБА_13 .

Після прибуття ОСОБА_17 приблизно о 20:05 до вказаної адреси, ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та інші невстановлені особи, діючи умисно, з корисливим мотивом, несподівано вийшовши із автомобілю, підбігли до ОСОБА_13 та з метою здійснення розбійного нападу та його викрадення почали завдавати останньому тілесні ушкодження, які виразились у нанесенні численних ударів руками та ногами по всьому тілу.

Подолавши супротив ОСОБА_17 , шляхом погрози застосування предмету, ззовні схожого на пістолет, та діючи відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_12 , після схову пістолету за пояс штанів, почав утримувати ОСОБА_17 , обхопивши його тулуб ззаду, а ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, наніс руками декілька ударів в обличчя ОСОБА_17 та умисно заволодів його сумкою чорного кольору, в якій знаходились особисті речі, документи, а також матеріальні цінності, належні потерпілому, у тому числі:

- грошові кошти в сумі 300 доларів США (які згідно з курсом НБУ на 31.08.2015 становить - 6729 гривен);

*грошові кошти в сумі 1000 гривень;

*окуляри марки «RAY-BAN», вартістю 10000 гривень;

*паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_17 ;

*паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_17 ;

*посвідчення водія на їм я ОСОБА_17 ;

*технічний паспорт на автомобіль марки «ToyotaLandCruiser».

ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та іншими особами, відповідно до розподілених ролей, перебуваючи з іншої сторони від потерпілого ОСОБА_17 , наніс йому руками декілька ударів в область обличчя та ривком вихопив з правої руки ОСОБА_17 мобільний телефон марки «Iphone 5», чорного кольору, вартістю 6000 гривень, поклавши його до правої кишені своїх шортів.

Надалі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та інші особи схопили ОСОБА_17 за руки та за ноги, примусово поклали останнього до багажника автомобіля марки «BMW» чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та проти волі потерпілого, який не бажав знаходитись у вказаному місці, почали утримувати останнього у багажному відділенні зазначеного автомобіля, чим у такий спосіб незаконно позбавили його волі.

Далі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 та інші особи на вказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_12 , того ж дня, приблизно о 21:00, привезли ОСОБА_13 на територію виробничо-складської бази за адресою: АДРЕСА_2 , де помістили потерпілого до нежитлового приміщення-боксу та почали його утримувати проти його волі, позбавивши можливості вільно залишити вказане місце, чим позбавили останнього волі протягом тривалого часу, тобто у період з 21:00 31.08.2015 до 01:00 01.09.2015.

У ході незаконного утримання потерпілого ОСОБА_13 у вказаному боксі 31.08.2015 у період з 21:00 до 24:00, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та інші особи, які діяли за попередньою змовою між собою, незаконно вимагали від потерпілого ОСОБА_17 передати їм розписку про отримання ОСОБА_14 від потерпілого грошових коштів у розмірі 23 000 доларів США та правовстановлюючі документи на нерухоме майно, одночасно наносячи руками та заздалегідь заготовленими предметами - металевими прутами численні удари по всьому тілу потерпілого ОСОБА_17 , а також погрожуючи вбивством шляхом прикладання до його голови предмету, схожого на пістолет.

У результаті нанесених численних ударів ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 та іншими особами, потерпілому ОСОБА_17 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів поперечних відростків 2-4 поперекових хребців зліва, забійні рани голови, підшкірні гематоми верхньої губи, задньої поверхні тулуба та стегон, що згідно правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Надалі ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , та інші особи, продовжуючи незаконне вимагання, досягнули своєї мети, та отримали від потерпілого ОСОБА_17 розписку про отримання у нього грошових коштів ОСОБА_14 у розмірі 23 000 доларів США, після чого приблизно о 01:00 01.09.2015 вивезли його на автомобілі марки «BMW» чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_2 , до центу міста Одеси, де залишили останнього.

Таким чином, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та інші особи, діючи за попередньою змовою між собою, керуючись корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, вчинили розбійний напад на ОСОБА_17 , спричинивши майнову шкоду на загальну суму 23 729 гривень, здійснили його викрадення з подальшим позбавлення волі у період з 21:00 31.08.2015 до 01:00 01.09.2015, а також вимагання передачі їм документу, який боржник видає кредитору за договором позики підтверджуючи як його укладення, так і умови, а також засвідчуючи отримання певної грошової суми, внаслідок чого отримали чуже право на майно розписки про отримання у інього грошових коштів ОСОБА_14 у розмірі 23 000 доларів США(згідно з курсом НБУ на 31.08.2015 становить 487 264 грн), що унеможливило у подальшому отримати або стягнути вказані грошові кошти, чим завдано потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду в особливо-великому розмірі.

27.11.2020 ОСОБА_8 повідомлено підозру за фактом вчинення останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 18, ч. 4 ст. 189 КК України.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; виступи підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржену ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначені положеннями ст. ст. 177, 178, 181 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Статтею 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, на даній стадії досудового розслідування, вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованих кримінальних правопорушень, що для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати певний обсяг процесуальних та слідчих дій, що на думку колегії суддів свідчить про необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», « 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Таким чином, обґрунтованість підозри передбачає наявність фактів чи свідчень, здатних переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Ризик же, в свою чергу, - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прийняте оскаржуване рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя районного мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, в тому числі за ч. 4 ст. 189 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна; вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, необхідність виконання певного обсягу процесуальних та слідчих дій для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає непереконливими доводи сторони захисту щодо недостатності доказів, які обґрунтовують висунуту на даній стадії досудового розслідування підозру.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості, належності та достатності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Апеляційний суд вважає, що фактів і інформації, які на даній стадії досудового розслідування свідчать про можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу не зникли та не зменшилися, оскільки навіть враховуючи принцип презумпції невинуватості, сам факт наявності на даній час низки кримінальних правопорушень, які інкримінуються підозрюваному серед яких є й особливо тяжке, дає обґрунтовані підстави вважати, про слушність висновків слідчого судді про наявність підстав для продовження застосованого до підозрюваного запобіжного заходу.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під домашнім арештом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваного відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним кримінальних правопорушень, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під домашнім арештом.

Будь-яких порушень норм КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177-178, 181, 376, 405, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 про задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні №0004266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2015 без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4