Дата документу 25.05.2021 Справа № 310/2679/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/2679/21 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/403/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не працює, неодружений, на утримані малолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
09 серпня 1994 року Івано-Франківським міським судом засуджено за ч.1 ст.229-6 КК України до 1 року позбавлення волі;
11 жовтня 1995 року Бердянським районним судом Запорізької області засуджено за ч.2 ст.229-6, ст.45 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
18 жовтня 1996 року Бердянським міським судом Запорізької області засуджено за ч.2 ст.17, ч.2 ст.140, ч.2 ст.229-6, ст.42 КК України засуджено до 3 років позбавлення волі. Призначено додаткові заходи відповідно до вимог ст.14 КК України - лікування від наркоманії;
27 травня 1998 року Бердянським міським судом Запорізької області засуджено за ч.2 ст.140, ч.2 229-6, ст.42 КК України засуджено до 3 років позбавлення волі. Призначено додаткові заходи відповідно до вимог ст.14 КК України - лікування від наркоманії. 28 лютого 2001 року звільнений за відбуттям покарання;
17 травня 2002 року Бердянським міським судом Запорізької області засуджено за ч.2 ст.309, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі. 29 січня 2005 року звільнений за відбуттям покарання;
03 листопада 2005 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області засуджено за ч.2 ст.309 КК України, до 3 років позбавлення волі, 11 вересня 2007 року умовно-достроково звільнений з невідбутим строком 9 місяців 12 днів;
17 липня 2008 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області засуджено за ч.2 ст.309, ст.69 КК України до штрафу в сумі 1020 гривень;
09 грудня 2008 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. 16 жовтня 2009 року звільнений за відбуттям покарання;
29 квітня 2010 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області засуджено за ч.2 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
12 вересня 2011 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області засуджено за ч.2 ст.309, ч.2 ст.190 , ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі;
21 грудня 2011 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ст.70, ч.4 ст.70, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263, ст.70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 20 червня 2014 року з невідбутним строком 1 рік 9 місяців 14 днів на підставі ст.2 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року;
21 квітня 2015 року Енергодарським міським судом Запорізької області за засуджено за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. 15 листопада 2016 року звільнений за відбуттям покарання;
21 серпня 2017 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області засуджено за ч.2 ст.185, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
26 вересня 2019 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області засуджено за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України. Згідно з ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 березня 2021 року, вирок Бердянського міськрайонного суду скасовано і призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Запобіжний захід змінено з тримання під вартою на домашній арешт строком до 28 травня 2021 року,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_6 .

Підозрюваний ОСОБА_6 , його захисники адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_10 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2021 року, якою старшого слідчого СВ Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 , погодженого прокурором Бердянської окружної прокуратури ОСОБА_12 , у кримінальному провадженні №0000420 від 30 березня 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, задоволено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на шістдесят днів до 11:00 години 28 травня 2021 року, з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі, без визначення розміру застави.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною кримінального провадження надані докази наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам.

В апеляційних скаргах підозрюваного ОСОБА_6 , його захисники адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_10 просять скасувати вищевказану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 зазначає, що вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою, невмотивованою, а як наслідок незаконною та такою, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Апелянт вважає, що слідчий суддя під час обрання йому запобіжного заходу не сприяла виконанню завдань кримінального судочинства, не забезпечила належної охорони прав, свобод та законних інтересів підозрюваного, порушила порядок повного та неупередженого судового розгляду з урахуванням приписів статей 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

В оскаржуваній ухвалі не зазначено, на яких матеріалах ґрунтується переконання слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Не відреагувала слідчий суддя на поважність доводів сторони захисту про грубе порушення вимог ст.208 КПК України.

Він реально був затриманий оперативними співробітниками

поліції Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, які відповідно до вимог п.25 ст.3 КПК України, не є учасниками кримінального провадження, та діяли без відповідного доручення слідчого та за межами внесення відомостей про кримінальне провадження до ЄРДР.

Тим не менш вони до нього застосували кайданки о 11:00 годині 30 березня 2021 року, а протокол затримання був виписаний апелянту лише о 15:20 годин 30 березня 2021 року слідчим - ОСОБА_11 , який також, на його щире переконання, не мав відповідних повноважень, так як сам діяв поза межами часу внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Не звернула жодної уваги слідчий суддя в своїй ухвалі на порушення вимог чинного КПК України в частині часу повідомлення особі про підозру, а саме на те, що слідчим ОСОБА_11 порушені вимоги ч.2 ст.278 КПК України про те що -«Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання».

Якщо він був затриманий о 11:00 годині 30 березня 2021 року, то письмове повідомлення про підозру повинно було бути йому вручено не пізніше 11:00 годин 31 березня 2021 року.

Тим не менш, письмове повідомлення про підозру реально було вручено о 18:30 годині 31 березня 2021 року в присутності захисника апелянта - адвоката ОСОБА_8 .

Все вищенаведене свідчить про те, що він статус підозрюваного не набув, а тому у відношенні нього не міг бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також слідчий суддя не звернула жодної уваги на порушення ч.2 ст.211 КПК України відносно того, що до суду він був доставлений після спливу 69 годин, хоча вищенаведена норма КПК України передбачає цей термін в 60 годин.

Вищенаведене зі всією достеменністю свідчить про те, що у співробітників поліції станом на 02 квітня 2021 року не було 100 відсоткової впевненості в тому, що він дійсно скоїв кримінальне правопорушення за ознаками ч.2 ст.121 КК України.

В даному конкретному випадку слідчий суддя не звернув жодної уваги на наведені достеменні докази присутності оперативних співробітників Бердянського ВП ГУНП, які виконували певні процесуальні та слідчі дії без належних повноважень.

В порушення вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України, орган досудового розслідування не навів наявності вагомих доказів про вчинення ним кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України.

Ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, як на це послалась суддя.

Навпаки, такі висновки слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного заходу у виді ув`язнення.

Не відповідає дійсності також наявність ризику, який зазначено слідчим суддею, а саме в п.1 ч.1 ст.177 КПК України, про те, що він не має стійких соціальних зв`язків та зможе переховуватись від органів досудового розслідування.

ОСОБА_6 зазначає, що у нього взагалі відсутня мета переховуватись від органу досудового розслідування з причин того, що він має стареньку матір, про яку треба піклуватися, тобто в наявності стійкі соціальні зв`язки, а із урахуванням наявності штучних доказів скоєння ним кримінального правопорушення, йому взагалі більш вигідно не переховуватись від органів досудового розслідування, а як можна скоріше потрапити до суду, щоб в суді довести, що всі кримінальні правопорушення, які йому будуть інкриміновані органом досудового розслідування, є фальсифікацією.

Також не відповідає дійсності висновок слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, з причини того, що не має постійного місця роботи, а як наслідок - достатнього джерела доходу.

Таке твердження слідчого судді не відповідає дійсності з огляду на те, що в Україні на сьогоднішній день більше 5 млн людей не мають постійного місця роботи, а як наслідок достатнього джерела доходу.

Ті ризики, які навів слідчий суддя в своїй ухвалі від 02 квітня 2021 року, жодним чином не підтверджені належними та допустимими доказами, а є лише припущеннями, якими не може бути обґрунтовано будь-яке судове рішення.

Також в матеріалах кримінального провадження є постанова про створення групи слідчих та прокурорів, винесена до внесення відомостей до ЄРДР.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження взагалі не міститься належних та допустимих доказів його провини у скоєнні будь-яких кримінальних правопорушень, в тому числі і за ознаками ч.2 ст.121 КК України, а також відсутні будь-які ризики, зазначені в ст.177 КПК України, з тих підстав, що він взагалі не є суб`єктом кримінального переслідування.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 є ідентичними доводам підозрюваного ОСОБА_6 .
У зміненій та доповненій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді Бердянського міськрайонного суду ОСОБА_1 не відповідає вимогам КПК України, оскільки:

протокол огляду трупа ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був проведений до внесення відомостей до ЄРДР слідчим СВ Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_14 , який на час огляду трупа ОСОБА_13 не мав відповідних процесуальних повноважень, а тому цей доказ є недопустимим відповідно до правової позиції ВСККС№607/14707/19 від 08 липня 2019року.

Отримання всіх наступних доказів з урахуванням принципу ЄСПЛ тягне за собою визнання всіх доказів по цьому кримінальному провадженню недопустимими.

ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного, оскільки його затримання фактично відбулось об 11:00 годин 30 березня 2021 року, а протокол затримання відповідно до вимог ст.208 КПК України було складено о 15:20 годині 30 березня 2021 року. Повідомлення про підозру ОСОБА_6 було вручено лише біля 19:00 години 31 січня 2021 року, а тому обчислюючи з 11:00 години 30 березня 2021 року, або з 15:20 години 30 березня 2021 року воно було вручено з порушенням вимог ч.4 ст.278 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_6 статусу підозрюваного не набув, а тому його подальше утримування під вартою є неприпустимим.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 зазначає, що ухвала підлягає скасуванню, оскільки відсутня обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 тяжкого злочину, доводи слідчого ґрунтуються на припущеннях і явно недопустимих доказах.

Твердження про те, що ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння суперечить медичному висновку, складеному 30 березня 2021 року о 11:50 годині.

Доведено лише один удар потерпілому, який ОСОБА_6 зробив долонею по щоці. Від такого удару ніяких "тяжких тілесних ушкоджень" утворитися не може. "Удари ногами" слід віднести є уявою слідчого, оскільки ніхто і ніколи про таке не повідомляв. Що стосується "інших предметів", то взагалі незрозуміло, що мається на увазі.

Що стосується показань свідка ОСОБА_15 , то із самого початку треба відзначити, що цей "свідок" на момент вчинення так званого "злочину" пиячила з потерпілим вже другу добу поспіль, а тому її здатність повідомляти будь-які відомості і орієнтуватися у часі і просторі потрібно піддати дуже великому сумніву.

Свідок ОСОБА_16 не бачила нічого, крім виштовхування її сином непрошеного гостя з квартири.

З пояснень ОСОБА_17 вбачається, що потерпілий після дводенного безперервного пияцтва і конфлікту з ОСОБА_6 вештався десь по Бердянську годину чи півтори (додому йому йти потрібно було 10 хвилин), і повернувся до свого помешкання з розбитим обличчям. Хто саме заподіяв йому ці ушкодження, потерпілий не повідомляв, проте був у свідомості, самостійно умився, і лише згодом йому стало зле, довелося викликати медичну допомогу.

З медичної документації вбачається, що смерть потерпілого настала о 05:50 ранку в лікарні, тобто через 8 годин після його конфлікту з ОСОБА_6 . Мінімум 1,5 години після конфлікту потерпілий перебував невідомо де, невідомо з ким і невідомо чим займався.

Немає також жодних даних, у якому саме стані потерпілий був доставлений до лікарні, які медичні заходи до нього були застосовані, і коли саме.

У лікарському свідоцтві про смерть зазначено про отримання потерпілим перелому кісток склепіння черепу внаслідок удару тупим предметом, намір не визначений, є абсолютно зрозумілим, що нанести подібні ушкодження руками (кулаком) неможливо, удари ногами ніким і нічим не підтверджено, знаряддя злочину слідством не встановлено.

Вище наведені обставини у їх сукупності переконливо свідчать про те, що відсутня головна підстава для обрання будь-якого запобіжного заходу - обґрунтована підозра у вчиненні злочину,

Навпаки, зібрана слідством 30-31 березня 2021 року інформація свідчить про безпідставність повідомленої ОСОБА_6 підозри, оскільки: відсутнє будь-яке повідомлення потерпілого про особу, яка спричинила йому тілесне ушкодження; відсутні будь-які очевидці нанесення потерпілому ударів, які могли б спричинити перелом кісток черепу; немає жодного підтвердження отримання потерпілим означеного пошкодження саме в квартирі ОСОБА_6 , а не в іншому місці; відсутнє знаряддя злочину.

Всі інші вказані слідчим "ризики", зазначені у статті 177 КПК України, є набором припущень, які не підтверджуються реальними фактами.

Доводи про можливий тиск ОСОБА_6 на свідків є неспроможним, оскільки раніше отримані від цих осіб пояснення свідчать про непричетність ОСОБА_6 до спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 01 квітня 2021 року до Бердянського міськрайонного суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Бердянської окружної прокуратури ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що 29 березня 2021 року приблизно о 22 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до раніше незнайомого ОСОБА_18 , з метою умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_13 чисельні удари руками, ногами та іншими предметами в область голови та обличчя, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: набряку набухання головного мозку, крововиливи під оболонки та в тканини головного мозку, відкритого перелому кісток склепіння черепу, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, яка була констатована 30 березня 2021 року медичними працівниками КНП БМР «Бердянське територіальне медичне об`єднання».

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , якого 31 березня 2021 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 30 березня 2021 року, під час якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_3 , де були виявлені сліди речовини бурого кольору, одяг, металевий стілець зі слідами речовини бурого кольору; протоколом огляду трупа ОСОБА_13 , 1976 року народження, з тілесними ушкодженнями в області голови, обличчя, у тому числі мав місце відкритий перелом кісток склепіння черепу; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ; лікарським свідоцтвом про смерть № 197 від 30 березня 2021 року, згідно з яким, причиною смерті ОСОБА_13 є набряк набухання головного мозку, крововиливи під оболонки та в тканини головного мозку, відкритий перелом кісток склепіння черепу.

Клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 подано з метою запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, з урахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.
З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисників, слідчого, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.
Як убачається з наданих матеріалів провадження, та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, доданими до клопотання, вказаними як в самому клопотанні, так і в ухвалі слідчого судді, в т.ч. показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , які узгоджуються між собою.
Крім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Як зазначив Європейський Суд з прав людини у рішенні «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року, для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Докази, які додані до клопотання, свідчать про те, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.
Доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_6 до цього правопорушення є передчасними та підлягають ретельній перевірці в ході досудового розслідування в установленому законом порядку.
Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що такі ризики існують, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи свої висновки в цій частині, слідчий суддя обґрунтовано вказав на те, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого йому правопорушення, яке є тяжким, та суворість можливого покарання, не маючи постійного джерела доходів, місця роботи, з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, може безперешкодно покинути місто Бердянськ та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Також, оцінюючи можливість впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя зазначив, що у кримінальному провадженні встановлені свідки - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які дають показання, що викривають ОСОБА_6 . При цьому слідчий суддя врахував те, що 29 березня 2021 року на підставі ухвали Запорізького апеляційного суду ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в рамках кримінального провадження №310/2068/18, та покладено обов`язок у період часу з 18:00 години до 07:00 години наступної доби не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , де також мешкають свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . У зв`язку з цим ОСОБА_6 може схилити свідків до надання неправдивих показань, що являється ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Також слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не має постійного джерела доходів, місця роботи, був неодноразово засуджений за вчинення тяжких злочинів, та будучи звільненим з-під варти у зв`язку із зміною запобіжного заходу на домашній арешт в рамках кримінального провадження №310/2068/18, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, що дає підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може вчинити нові злочини.
Вищевикладене у сукупності підтверджує доводи слідчого та прокурора про наявність ризиків, вказаних у клопотанні, і те, що запобігти цим ризикам неможливо без застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, а доводи захисника про протилежне не є переконливими та суперечать матеріалам провадження.
При цьому, колегія суддів вважає, що з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, в т.ч. тяжкі, фактичних обставин провадження, ризики вчинення останнім іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу підозрюваного на свідків, які судом ще не допитані, є високими.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.
Також, з врахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України та встановлених ризиків, при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, який спричинив загибель людини.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
При апеляційному розгляді захисником підозрюваного ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_8 надано копію витягу з ЄРДР №0000420 від 30 березня 2021 року; копію постанови про створення у кримінальному провадженні слідчої групи від 30 березня 2021 року; копію постанови про створення у кримінальному провадженні групи прокурорів від 30 березня 2021 року; копію протоколу огляду трупу від 30 березня 2021 року; копію висновку судово-медичного експерта №197; копію заяви адвоката ОСОБА_8 про залучення до участі в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 від 31 березня 2021 року; копію повідомлення про підозру від 31 березня 2021 року; копію протоколу про затримання ОСОБА_6 від 30 березня 2021 року; копії правових позицій ККС ВС по іншим справам.
Проте, відомості, викладені у наданих стороною захисту документах, висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі не спростовують, в т.ч. і висновків про обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_6 .
Досудове розслідування ще триває та всі обставини правопорушення встановлюються.
Твердження апелянта про неповноту з`ясування обставин справи судом та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними, суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної ухвали.

Доводи підозрюваного ОСОБА_6 з приводу того, що слідчий суддя під час обрання йому запобіжного заходу не сприяла виконанню завдань кримінального судочинства, є безпідставними.
З матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали убачається, що всі доводи сторони захисту слідчим суддею перевірені належним чином, в т.ч. і доводи про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Ці доводи спростовані в оскаржуваній ухвалі.
Клопотання слідчого відповідає вимогам ст.184 КПК України. В ньому наведено переконливе обґрунтування щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також щодо неможливості застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 менш суворих ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а висновки сторони захисту про протилежне є необґрунтованими, оскільки суперечать змісту самого клопотання та матеріалам провадження.
Повноваження слідчого, яким подано клопотання, та прокурора, з яким це клопотання узгоджено, сумнівів не викликають та підтверджуються витягом з ЄРДР від 30 березня 2021 року, постановою про створення групи слідчих від цієї ж дати, які долучені до клопотання. Не суперечить викладене і копії постанови про призначення групи прокурорів від 30 березня 2021 року, яка надана захисником - адвокатом ОСОБА_8 .
Доводи сторони захисту про те що, в оскаржуваній ухвалі не зазначено, на яких матеріалах ґрунтується переконання слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, є непереконливими та спростовуються змістом оскаржуваної ухвали, яка є належним чином вмотивованою.
Твердження підозрюваного ОСОБА_6 про те, що він був затриманий не уповноваженими особами, нічим не підтверджені.

Доводи захисників про незаконність затримання ОСОБА_6 , є необґрунтованими та суперечать матеріалам провадження. Як вбачається з протоколу затримання, моментом фактичного затримання ОСОБА_6 , є 11:00 година 30 березня 2021 року - час фактичного затримання працівниками поліції на перехресті вул.Волонтерів та Софіївська в м.Бердянськ. Саме з цього часу ОСОБА_6 змушений був залишатися поряд із уповноваженими службовими особами. 30 березня 2021 року о 15:20 годині був складений протокол затримання ОСОБА_6 , згідно ст.208 КПК України, а тому відповідно до ст.209 КПК України, часом затримання ОСОБА_6 є 11:00 година, не дивлячись на те, що сам протокол затримання було оформлено пізніше.
Викладене, на думку колегії суддів, жодним чином не свідчить про необґрунтованість клопотання та про безпідставність застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Доводи з приводу порушення вимог чинного КПК України при повідомленні ОСОБА_6 про підозру, є безпідставними та спростовуються самим повідомленням про підозру та заявою ОСОБА_6 , з яких вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру 31 березня 2021 року о 10:50 годині. Від підпису у письмовому повідомлені підозрюваний відмовився та надав окрему заяву про отримання цієї копії. Зі змісту заяви ОСОБА_6 від 31 березня 2021 року вбачається, що слідчим ОСОБА_20 вручено ОСОБА_6 повідомлення про підозру за ч.1 ст.121 КК України, з якою останній категорично не погодився.

Отже, доводи захисників про те, що письмове повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_6 о 18:30 годині 31 березня 2021 року, суперечать наданим суду матеріалам. Долучена адвокатом ОСОБА_8 копія заяви від 31 березня 2021 року, адресована слідчому ОСОБА_11 , про залучення адвоката ОСОБА_8 до участі в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , в якості захисника, на якій зазначено, що «отримав 31 березня 2021 року 18:35 Мартем`янов», сама по собі не свідчить про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 отримано саме у цей час.

Викладене в свою чергу спростовує і твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_6 статусу підозрюваного не набув.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 був доставлений до суду після спливу 69 годин після затримання, жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.
Відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і підстав для задоволення поданих апеляційних скарг не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 , його захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2021 року, якою старшого слідчого СВ Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 , погодженого прокурором Бердянської окружної прокуратури ОСОБА_12 , у кримінальному провадженні №0000420 від 30 березня 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, задоволено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на шістдесят днів до 11:00 години 28 травня 2021 року, з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі, без визначення розміру застави, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4