Провадження №1-кс/760/5047/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про відвід слідчої судді,
ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про відвід слідчої судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4 у справі №760/28658/20 (КП №0004584).
Дослідивши заяву, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Положеннями ст. 3 КПК України визначено, що учасниками кримінального провадження є сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, у тому числі викривач, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник.
Сторонами кримінального провадження є з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.
Згідно ч. 1 ст. 20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Частиною 5 ст. 22 КПК України визначено, що захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником.
Відповідно до ст. 45, 46 КПК України, захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію). Захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.
Статтею 50 КПК України передбачено, що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Однак, звертаючись до слідчого судді із заявою про відвід слідчого судді в інтересах ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_5 до вказаної заяви не додано будь-яких документів на підтвердження повноважень захисника.
Беручи до уваги встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення даної заяви особі, яка її подала, оскільки адвокат не підтвердив своїх повноважень щодо представлення інтересів ОСОБА_3 .
Слідчим суддею враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання із боку держави.
У зв`язку з наведеним, вказані висновки слідчого судді не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
На підставі наведеного, керуючись ст. 303, 304, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про відвід слідчої судді, повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення заяви невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1