ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/603/21 Справа № 210/1344/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000601 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 255 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не підтверджуються жодними доказами, при цьому прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Зазначає, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 255 КК України є необґрунтованою,так як докази, на які посилається прокурор у клопотанні, не містять відомостей щодо причетності останнього до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, а свідчать про те, що ОСОБА_7 є випадковою особою, яка погодилась на пропозицію роботи, а не заробіток злочинним шляхом.
Посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується, має на утримані п`ятеро братів та сестер,
Зазначає, що сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року було задоволено клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 , та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 17.03.2021 року до 16.05.2021 року включно, без визначення розміру застави.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.246 та ч.2 ст. 255 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому враховуючи особу підозрюваного, вік, його стан здоров`я, місце проживання та дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, прийшов до висновку, що з метою запобігання вказаним ризикам, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу підозрюваного, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

В силу ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 255 КК України, яка підтверджується наданими матеріалами, а саме:- протоколом огляду від 10.02.2021 р., - протоколом впізнання особи; - протоколом обшуку; - висновком експерта № 22/02/2021 року за результатами проведення судово-економічної експертизи; - протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій- зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (прослуховування мобільних телефонів фігурантів), а також іншими матеріалами клопотання у їх сукупності.
Твердження сторони захисту про те, що кваліфікація є неправильною, не може свідчити про необґрунтованість підозри, оскільки відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти

Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Твердження захисника щодо відсутності доказів обґрунтованості обвинувачення не може бути взято до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності обґрунтованої підозри.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає доведеним ризик переховування від органів досудового розслідування або суду, так як ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, - тяжкого та особливо тяжкого, що може свідчити про його можливість переховування.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.
Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні є не доведений, оскільки прокурор не вказує потерпілого та свідків, при цьому у клопотанні прокурор не вказав прізвища осіб, на яких було здійснено вплив.
Не доведено прокурором існування ризику знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки обставини мали місце у грудні 2020 року, а повідомлено про підозру ОСОБА_7 - 17 березня 2021 року, з того часу були проведені обшуки та інші слідчі дії, крім того, прокурором не надано доказів того, що саме ОСОБА_7 вчиняв або може продовжити вчиняти дії, спрямовані на знищення вказаних речей та документів.
Також не є доведеним ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюваний раніше не судимий.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно із матеріалами провадження ОСОБА_7 , в порядку ст.208 КПК України, був затриманий 17.03.2021 року, тобто строк тримання під вартою підозрюваного закінчується 15.03.2021 року, однак слідчий суддя, в порушення вимог кримінального процесуального закону, перевищив цей строк, зазначивши строк тримання під вартою останнього до 16.05.2021 року.
Відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та про наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, що має місце у цьому кримінальному провадженні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції не дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії» та правову позицію, викладену у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а також правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», згідно із якою «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Враховуючи викладене, а також, що у цьому провадженні існує ризик переховування від органів досудового розслідування або суду, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі, передбачені ст.178 КПК України, а саме, що підозрюваний раніше не судимий, вік підозрюваного, наявність постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, ступінь участі підозрюваного ОСОБА_7 у цьому кримінальному правопорушенні, також враховуючи, що прокурором в апеляційному суді не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам, колегія суддів дійшла висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту, що передбачено ст.181 КПК України, із забороною ОСОБА_7 цілодобового залишати житло до 17 травня 2021 року, в межах строку досудового розслідування, з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст.194 КПК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею необґрунтовано застосовано щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосування менш суворого запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, відповідно до ст. 407 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 17 травня 2021 року , що полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно.
Копію ухвали направити до ДУ Дніпровська установа виконання покарань №4 Міністерства юстиції України та Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для виконання, контроль за виконанням покласти на Криворізьку центральну окружну прокуратуру .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ________________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3