справа № 164/929/21
п/с 1-кс/164/225/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року Смт. Маневичі

Слідчий суддя Маневицького районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову начальника СД Маневицького ВП ГУНП в Волинській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000025 від 11 серпня 2020 року за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла вищевказана скарга, вмотивована тим, що скаржник в липні 2020 року звернувся до Маневицького ВП Камінь Каширського ГУНП у Волинській області про порушення кримінального провадження за самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197 -1 КК України, та причетність посадових осіб органів місцевого самоврядування та органів державної виконавчої служби до вчинення даного кримінального правопорушення, а також порушення проти них кримінального провадження за невиконання рішень судів по даному факту та фальсифікацію з цього приводу документів. Відомості за даним фактом зареєстровано в ЄРДР за № 0000025 від 11 серпня 2020 року. 30 вересня 2020 року начальником СД Маневицького ВП була винесена постанова про закриття кримінального провадження за даним фактом у зв`язку із тим, що шкода внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в сумі 282, 74 гривень є такою, що не завдала значної шкоди її володільцю або власнику і що згідно акту державного виконавця під час виїзду за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що перешкоди в користуванні проїздом по АДРЕСА_2 , 31 усунуті через демонтаж дерев`яного гаражу та металевої сітки (огорожі), тобто виконане рішення суду. Не погоджуючись із вказаною постановою, яку отримав лише 5 липня 2021 року після чергового звернення в поліцію, звернувся зі скаргою до суду, яку просив задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати та зобов`язати дізнавача ОСОБА_5 притягнути громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , жителів АДРЕСА_3 до кримінальною відповідальності за ч.1 ст. 1971 КК України, та, встановивши інших винних осіб, до кримінальної відповідальності за умисне невиконання рішення суду.

В даному судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 підтримав скаргу із наведених у ній підстав, суду пояснив, що, не зважаючи на судові рішення, і на даний час проїзд в попередній стан через демонтаж (знесення) дерев`яного гаража та огорожі з металевої сітки, що знаходиться на вказаному проїзді, не був проведений, на підтвердження чого долучив до своєї скарги фотознімок.

Прокурор скаргу заперечила, оскільки вважає, що постанова про закриття кримінального провадження відповідає вимогам Закону, а у випадку незгоди скаржника із постановою державного виконавця про закриття виконавчого провадження у зв`язку із виконанням рішення суду, йому слід було оскаржити дану постанову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, кримінального провадження та долучені документи, слідчий суддя приходить наступних висновків.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення дізнавача про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Витребувані судом матеріали кримінального провадження № 0000025 не містять доказів про вручення ОСОБА_4 оскаржуваної постанови від 30 вересня 2020 року, відтак відсутні будь-які підстави стверджувати про пропущення строку, визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України, а тому слідчий суддя прийшов висновку про необхідність розгляду даної скарги по суті.
У відповідності до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ч. 2 ст. 298 КПК України, досудове розслідування кримінальних проступків (дізнання) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень його Глави 25.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, та інші.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.
Слідчий суддя також враховує, що у силу ст. 110 КПК України, постанова слідчого (дізнавача) має містити відомості про зміст обставин, які є підставою для її прийняття, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування.
Таким чином, законним процесуальне рішення у кримінальному провадженні може визнаватись лише у разі його відповідності вищевказаним положенням закону.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення (формою закінчення досудового розслідування), а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, які були одержані під час кримінального провадження у передбачений КПК України процесуальний спосіб.
У відповідності до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 10 серпня 2020 року до Маневицького ВП надійшла заява ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1971 КК України.
За змістом фабули правопорушення, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , жителі АДРЕСА_3 , захопили земельну ділянку в с. Прилісне.
В ході досудового розслідування до матеріалів кримінального провадження були долучені судові рішення.
Так, рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 8 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні проїздом було задоволено та зобов`язано відповідачів усунути перешкоди в користуванні проїздом по АДРЕСА_2 до будинків АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 шляхом приведення вказаного проїзду в попередній стан через демонтаж (знесення) дерев`яного гаражу та огорожі з металевої сітки, що знаходяться на даному проїзді.
Вищезазначене судове рішення залишене без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, у зв`язку з чим на підставі виконавчого листа № 164/949/16-ц від 6 квітня 2017 року головним державним виконавцем ОСОБА_9 було відкрите виконавче провадження.
Всупереч тому, що у матеріалах кримінального провадження наявні документи, якими підтверджується факт наявності загорожі у вигляді металевої сітки на проїзді, що належить до земель комунальної власності (протоколи допиту свідків: начальника відділу землевпорядкування Прилісненської ОТГ ОСОБА_10 від 3 вересня 2020 року, ОСОБА_4 від 31 серпня 2020 року, ОСОБА_6 від 3 вересня 2020 року) дізнавачем, без належної перевірки, в основу закриття кримінального провадження покладено акт державного виконавця від 9 березня 2019 року, яким встановлено, що перешкоди в користуванні проїздом по АДРЕСА_1 шляхом проведення вказаного проїзду в попередній стан через демонтаж дерев`яного гаража та огорожі металевої сітки, було знесено та виконано рішення Маневицького районного суду.
Інших слідчих (процесуальних) дій (огляд місця події, призначення земельно - технічної експертизи) у справі не проводилось.
Таким чином, при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження № 0000025 від 11 серпня 2020 року дізнавач допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке виразилось у неповноті досудового розслідування.
Суб`єктивна сторона самовільного зайняття земельної ділянки характеризується прямим умислом. Винна особа усвідомлює відсутність у неї права на конкретну земельну ділянку, однак бажає її захопити. Психічне ставлення до значної шкоди, заподіяної власнику земельної ділянки або її законному володільцю, може бути у формі непрямого умислу.
За таких обставин дізнавачу шляхом призначення земельно технічної експертизи, проведення ряду процесуальних дій належало з`ясувати чи має місце і на даний час, всупереч судовим рішенням, самовільне зайняття земельної ділянки, у якому розмірі, чи завдано внаслідок цього шкоди ОСОБА_4 , позбавивши його тривалий час на право вільного доїзду до свого житла та який її дійсний розмір, чи усвідомлювала особа, яка в незаконний спосіб заволоділа частиною земельної ділянки, що вона використовує земельну ділянку виключно з власної волі, всупереч правам та інтересам держави в особі територіальної громади.
Вказаних вимог Закону, всупереч нормам ст.ст. 2, 9 КПК України, дізнавачем не дотримано.
Висновок про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1971 КК України є поверхневим, кваліфікація діянь за вказаною статтею КК України не перевірялась на відповідність фактичним обставинам справи та начальником СД ОСОБА_5 передчасно закрито кримінальне провадження, не провівши перевірку для перекваліфікації діянь.
Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю щодо дотримання законності під час досудового розслідування.
Вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000025 від 11 серпня 2020 року постанову про закриття кримінального провадження в ньому, слідчий суддя прийшов до висновків про необхідність скасування даної постанови та часткового задоволення скарги ОСОБА_4 .
На думку слідчого судді, скасування оскаржуваної постанови відновить порушене право ОСОБА_4 на повне та об`єктивне досудове розслідування за його заявою, а тому в частині вимоги щодо зобов`язання дізнавача ОСОБА_5 притягнути громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , жителів АДРЕСА_3 до кримінальною відповідальності за ч. 1 ст. 197 1 КК України, та, встановивши інших винних осіб, до кримінальної відповідальності за умисне невиконання рішення суду, - слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 26, 242, 303, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника СД Маневицького ВП ГУНП в Волинській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000025 від 11 серпня 2020 року за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197 1 КК України.

В задоволенні решти скарги відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0000025 від 11 серпня 2021 року повернути сектору дізнання Маневицького ВП ГУНП в Волинській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Маневицького районного суду
Волинської області ОСОБА_1