ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/128/21 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Категорія : повідомлення на підозру
УХВАЛА
1 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат ОСОБА_8 посилається на неврахування слідчим суддею під час розгляду його скарги всіх аргументів його скарги. Суд не врахував відсутність у матеріалах кримінального провадження достатніх достовірних відомостей про причетність його підзахисного до вчинення інкримінованого йому злочину. Всі докази, на які посилається слідчий під час обгрунтування підозри не стосуються його підзахисного і не свідчать про його причетність до інкримінованих йому дій. Також адвокат посилається на те, що в повідомленні про підозру відсутні всі необхідні елементи, без яких підозра не може вважатися обґрунтованою. Досудовим розслідуванням не встановлено обставини повідомлення його підзахисного про план вчинення злочину, про його згоду взяття на себе ролі виконавця, тощо. Більша частина тексту повідомлення, на думку захисника, присвячена діям інших осіб, а обставини здійснення інкримінованих дій його підзахисним не знайшли свого відображення, а повідомлення про підозру до теперішнього часу не доповнено та не змінено. У зв`язку з чим, вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, був повідомлений за вказаною ним в апеляційній скарзі електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що є відповідний звіт (а.с. 87-88), про причини неявки не повідомив. За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 136 КПК України захисник вважається повідомленим належним чином про час та місце апеляційного розгляду.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, думки прокурора, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності захисника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
15 грудня 2020 року захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення про підозру від 30.08.2020 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, в якій посилався на необґрунтованість та незаконність повідомленої підозри, з підстав невірної кваліфікації дій підозрюваного та відсутності допустимих доказів про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину, у зв`язку з чимпросив скасувати вказане повідомлення про підозру від 30.08.2020, виключивши відповідні відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_7 з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Залишаючи без задоволення скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , слідчий суддя вважав повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 30.08.2020 законним і мотивував таке рішення тим,що при розгляді скарги встановлено, що за своїм змістом письмове повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, воно було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_7 може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України. Підозра ОСОБА_7 вручена в день її складання 30.08.2020 в присутності захисника адвоката ОСОБА_9 .
Слідчий суддя вважав підозру, повідомлену ОСОБА_7 , обґрунтованою, враховуючи, що її обґрунтованість було встановлено також під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 і продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» ухвалами слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.08.2020 та 23.10.2020 та ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2020.
При цьому, слідчий суддя зазначив, що перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий, а визнання доказів недопустимими, належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду відповідно до ст.89 КПК України.
Колегія суддів з такими висновками слідчого судді погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.
У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних доказах під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення з повідомленням про це такій особі та із роз`ясненням її прав та обов`язків.
Окрім того, під повідомленням про підозру також можна розуміти кримінальне процесуальне рішення слідчого, прокурора, яке приймається в обов`язковому порядку у випадках затримання особи за підозрою в учиненні кримінального правопорушення або наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення в письмовій формі й тягне за собою набуття особою, щодо якої воно прийняте, процесуального статусу підозрюваного.
Згідно п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором та повинно відповідати зазначеним в ній вимогам.
Обґрунтованою є підозра за наявності таких принципових обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують учинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів учинення особою кримінального правопорушення.
Вимога достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи неповною, приводить тим не менше до обґрунтованого висновку про винуватість особи, котра притягується, і виключає в цей момент розслідування протилежного висновку.
Вручається письмове повідомлення про підозру, відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор у відповідності до вимог ч. 1 ст. 279 КПК України, зобов`язані виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.
Дотримуючись та застосовуючи таку практику ЄСПЛ, колегія суддів дійшла висновку, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, суд виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Як вбачається із повідомлення про підозру від 30.08.2020 року, в ньому зазначені зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, внаслідок чого підозра може бути змінена. Процедура повідомлення ОСОБА_7 про підозру виконана слідчим відповідно до вимогчинного законодавства.
Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного, якими він обґрунтовує необхідність задоволення своїх апеляційних вимог, а саме щодо необґрунтованості підозри, ґрунтуються на відомостях, які стосуються оцінки доказів, отриманих під час досудового розслідування, з точки зору їх процесуальної допустимості та належності або достатності. З огляду на це, колегія суддів не може погодитись з такими доводами, оскільки з процесуальної точки зору необґрунтованість підозри не може підмінюватись питаннями обґрунтованості обвинувачення. Вказані питання щодо оцінки доказів, зібраних сторонами у разі, якщо прокурор та слідчий дійдуть переконання про необхідність складання обвинувального акту, підлягають процесуальному розгляду в порядку, передбаченому ст.ст. 318-376 КПК України.
Отже, на цьому етапі досудового розслідування колегія суддів позбавлена процесуальної можливості вирішити зазначені питання, виходячи зі змісту доводів апеляційної скарги з приводу визнання недопустимим доказів, на яких ґрунтується підозра, оскільки вони є передчасними. Підозра є процесуальним рішенням, яке складається і повідомляється слідчим чи прокурором з урахуванням обставин, які автор вважає встановленими. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, внаслідок чого підозра може бути змінена в будь-який спосіб. Оцінка доказів стосовно їх допустимості на цьому етапі досудового розслідування судом не вирішується. Вказані питання повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, в разі направлення обвинувального акту прокурором, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Відповідно до статті 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, а тому сукупність інших зібраних органом досудового розслідування доказів будуть перевірятися, оцінюватися в ході судового розгляду і не дає підстав для скасування підозри.
Отже, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновків ухвали слідчого судді, щодо відмови у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки вони є обґрунтованими та вмотивованими і відповідають вимогам кримінально-процесуального закону.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного не вбачає.
Керуючись ст.ст. 111,135, 138, 277, 278, 279, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді