Провадження № 1-кп/537/55/2021
Справа № 537/3909/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці кримінальне провадження №0001230 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бондарі Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 листопада 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 04 січня 2021 року - до 04 березня 2021 року включно.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На виконання вимог зазначеної вище норми чинного законодавства судом було поставлено питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, який закінчується 04 березня 2021 року.

Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 вважав за доцільне продовжити відносно обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також вважав, що інші більш м`які запобіжні заходи застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 неможливо.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.

? Згідно із частиною 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

З огляду на наведені вище норми Закону, вирішуючи питання щодо доцільності продовження на даній стадії судового розгляду обвинуваченому міри запобіжного, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з положеннями статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частин 1, 4 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З ухвали слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14 вересня 2020 року вбачається, що під час вирішення питання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового слідства, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів дійшов до висновку, що стороною обвинувачення зібрані вагомі докази на підтвердження причетності ОСОБА_3 до вчинення інкримінованих йому правопорушень та існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

В даному випадку, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_3 , за вчинення якого чинним законодавством України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, суд вважає наявним ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відбуття покарання.

Також суд враховує характеристику обвинуваченого, який не має постійного місця роботи, відтак не має постійного джерела доходу, не одружений, не має утриманців, а відтак не має міцних соціальних зв`язків.

Окрім того, ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, звільнявся із застосуванням примусових заходів виховного характеру, звільнявся від відбування покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового терміну.

Вказане свідчить про його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, тобто наявність ризику, передбаченого статтею 177 КПК України.

Відомості про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватись в місцях попереднього ув`язнення, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

При цьому, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику, передбаченому статтею 177 цього Кодексу.

Письмових звернень про поручительство від осіб, що заслуговують на довіру, до суду не надходило.

Особисте зобов`язання не зможе запобігти наведеним ризикам та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

Суд також вважає недоцільним застосування домашнього арешту до ОСОБА_3 , оскільки в судовому засіданні не знайдено підстав, які свідчать, що такий запобіжний захід зможе запобігти доведеному ризику та забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, суд на даному етапі розгляду обвинувального акту, приходить до висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, мета, підстави, що стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як на стадії досудового слідства, так і на стадії судового розгляду, є й надалі актуальними, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 371, 372 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бондарі Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 22 лютого 2021 і до 22 квітня 2021 року до 24 год. 00 хв. включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлено та оголошено 23 лютого 2021 року о 10 год. 30 хв.

Суддя: ОСОБА_1