Справа № 128/238/21
Провадження №11-кп/801/556/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 березня 2021 року,
якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, українця, громадянина України, з вищою освітою, до засудження проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, раніше судимого, по даній справі засудженого 10.07.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 4 ст. 296, ч.2 ст.121, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі,

про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, в порядку ст.81 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України, в якому він просить застосувати щодо ОСОБА_7 ст. 81 КК України, оскільки він відбув 2/3 частини строку покарання, за період відбування покарання дотримувався правил внутрішнього розпорядку, з адміністрацією та працівниками установ вів себе коректно, порушень режиму утримання немає, з іншими особами, які відбувають покарання, конфліктних ситуацій не створював. За весь строк відбування покарання має тільки одне порушення, яке виразилось в порушенні форми одягу не була підшита бірка з порядковим номером. Матеріальних та моральних претензій з потерпілої сторони немає, цивільний позов відсутній. Крім цього, в ОСОБА_7 на утриманні перебуває неповнолітня дитина та батьки похилого віку. ОСОБА_7 щиро розкаюється та жалкує про вчинене, тому вважав, що є всі підстави для задоволення його клопотання.
В судовому засіданні 12.03.2021 в режимі відеоконференції з Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав клопотання та просив його задовільнити. Суду пояснив, що ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, має на утриманні неповнолітню дитину, яка хворіє, ОСОБА_7 також хворіє, його стан здоров`я постійно погіршується, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання, батьки ОСОБА_7 похилого віку, хворіють та потребують догляду, ОСОБА_7 був учасником революції гідності, його дружина та батьки подали заяви, в яких підтримують клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .
Засуджений ОСОБА_7 в режимі відеоконференції в дистанційному провадженні з Державною установою «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» підтримав клопотання свого захисника та просив його задовільнити. Суду пояснив, що до відбування покарання займався будівельними роботами і після звільнення також буде займатися будівельними роботами. В установі не працевлаштований, хоча писав заяву про працевлаштування ще коли прибув в Стрижавську колонію, не навчався в установі, оскільки в зв`язку з карантином навчання відмінили.
Представник Державної установи «Стрижавська ВК (№ 81)» ОСОБА_9 в режимі відеоконференції в дистанційному провадженні з ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» при вирішенні клопотання засудженого ОСОБА_7 поклався на розсуд суду.
Прокурор ОСОБА_10 вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, так як засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, лише 21.01.2021 комісією установи йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, такі обставини, як наявність батьків похилого віку, уже були враховані судом при призначенні ОСОБА_7 покарання.
Представник Спостережної комісії при Вінницькій РДА в судове засідання не з`явився, хоч в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце проведення судового розгляду, будь-яких заяв від Спостережної комісії при Вінницькій РДА до суду не надходило.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12 березня 2021 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст.81 КК України відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12.03.2021 року скасувати та задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_8 про його звільнення умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що висновки суду в оскаржуваній ухвалі є недостовірними та незаконними, оскільки відповідно до вироку Хмельницького районного суду він є особою раніше не судимою, до адміністративної відповідальності не притягувався. Зазначив, що судом не було прийнято до уваги довідку щодо його працевлаштування, а також характеристику з останнього місця роботи.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 свою апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній.
Захисник ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з приміщення Хмельницького міськрайонного суду апеляційну скаргу свого підзахисного підтримав в повному обсязі і також просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.
Письмових заперечень на апеляційну скаргу та клопотань про відкладення судового розгляду від учасників провадження до суду не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, прокурора, засудженого та його захисника, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

У відповідності до вимог ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
У пунктах 2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Колегія суддів апеляційного суду переконана, що вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.
Зокрема, відмовляючи у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 є особою, яка станом на 29.01.2021 (день звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення) відбула більше 2/3 строку покарання призначеного судом, неодноразово судимий за умисні корисні злочини, раніше уже був звільнений умовно-достроково та відповідно до Закону України «Про застосування амністії в Україні», але на шлях виправлення не став, знову вчинив умисний корисливий злочин. За час відбуття покарання працевлаштований на підприємстві установи не був за власним бажанням; під час відбування покарання не навчався; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до робіт з благоустрою установи ставиться безвідповідально, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні; до виконання робіт із самообслуговування ставиться посередньо, не має достатніх навичок для самостійного їх виконання; участі в організації та проведені виховних заходів в установі не приймає.
Лише 21 січня 2021 року комісією установи було відмовлено засудженому ОСОБА_7 в застосуванні ст. 81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення. За період з моменту розгляду комісією установи питання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 до даного часу ніяких позитивних змін не відбулося.
Також суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 , як на підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , а саме: наявність дочки, яка хворіє, наявність батьків похилого віку, які хворіють та потребують стороннього догляду, наявність захворювань у засудженого, працевлаштування засудженого до початку відбування покарання, не є тими обставинами, які враховуються судом при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки лише сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці під час відбування покарання в сукупності доводять виправлення засудженого.
Як було встановлено в ході судового розгляду судом першої інстанції, що також знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, згідно наявних в матеріалах судового провадження характеристики та довідки про наявність дисціплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_11 , останній на даний час відбуває покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2017, яким його засуджено за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Початок строку покарання 10.07.2017, кінець строку 14.09.2023.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_7 знаходиться з 19.09.2016.
Під час утримання в Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор», Державній установі «Райківецька виправна колонія (№ 78)», Державній установі «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувалися.
В Державну установу «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» ОСОБА_7 прибув 03.10.2019. За час відбування покарання в установі ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності не притягувався; заходи заохочення не застосовувались. На виробництві не працевлаштований за власним бажанням. У взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_7 неконфліктний, на критику в свою адресу реагує спокійно; намагається дотримуватися правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, з метою поблажливого ставлення до себе; намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди охайний зовнішній вигляд; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду використання їх тільки за призначенням; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до робіт з благоустрою установи ставиться безвідповідально, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні; до виконання робіт із самообслуговування ставиться посередньо, не має достатніх навичок для самостійного їх виконання; участі в організації та проведені виховних заходів в установі не приймає; приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення». Соціально-корисні зв`язки підтримує з матір`ю та дружиною шляхом телефонних розмов та короткострокових побачень, надано 1 побачення, отримано 7 посилок. Вину в скоєному злочині за вироком суду не визнав; виконавчі листи до установи не надходили; на профілактичному обліку в установі не перебуває.
Встановлено, що застосуванню ст.101 КВК України (переведення засуджених до позбавлення волі) за формальними ознаками ОСОБА_7 підлягав по відбуттю 1/3 частини строку покарання 14.05.2018 (протокол № 19 від 14.08.2018 комісією установи відмовлено в застосуванні ст.101 КВК України, як особі, що не стає на шлях виправлення).
Застосуванню ст.82 КК України (заміна невідбутої частини покарання більш м`яким) за формальними ознаками ОСОБА_7 підлягав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 14.09.2019 (протокол № 24 від 24.09.2019 комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 82 КВК України, як особі, що не стала на шлях виправлення).
Застосуванню ст.81 КК України (умовно-достроковому звільненню) за формальними ознаками ОСОБА_7 підлягав по відбуттю 2/3 частини строку покарання - 14.01.2021 (протокол № 3 від 21.01.2021 комісією установи відмовлено, як особі, яка не довела своє виправлення).
Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є законний та обґрунтований. В матеріалах провадження відсутні такі ґрунтовні дані про поведінку засудженого та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Разом з тим, апеляційний суд враховує також і те, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення злочинів за які відбував реальну міру покарання, та уже звільнявся як умовно-достроково, так і у відповідності до ЗУ «Про амністію», також наявність малолітньої доньки та батьків пенсійного віку, які хворіють та потребують матеріальної допомоги не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, внаслідок чого він знову вчинив умисні тяжкі злочини, за які його було засуджено Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 10.07.2017, за ч.4 ст.296 та ч.2 ст.121, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Встановлено, що матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_7 у ДУ «Стрижавська ВК (№86)», та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

На думку колегії суддів, поведінка засудженого ОСОБА_7 може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, оскільки наявність у засудженого одного дисциплінарного стягнення, відсутність заохочень, підтримання соціально-корисних зв`язків, участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямом «Підготовка до звільнення», є у даному випадку недостатнім для доведення ним свого виправлення.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Також прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання установи повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого.
Викладені засудженим в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані як судом першої, так і апеляційної інстанції при прийняті рішення.
Колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги засудженого щодо неврахування судом першої інстанції довідки про працевлаштування із наданням йому житлових умов, з тих підстав, що в матеріалах справи наявний лише викладений в довільній формі недатований лист, на якому також відсутній підпис та печатка ФОП ОСОБА_12 . Перевіряти та встановлювати дійсність вказаного листа в даному випадку не входить до обов`язків суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги засудженого їх не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що згідно до вимог ч.7 ст.154 КВК України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про відмову.
Положенням ч.5 ст.154 КВК України визначено, що начальником органу або установи виконання покарань може бути подано до суду подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.336, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, в порядку ст.81 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4