У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2021 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 ,

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_5

засуджена ОСОБА_6

захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2021 року задоволено клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

ОСОБА_6 , яка засуджена вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнено умовно-достроково від відбування основного покарання на невідбуту частину покарання 1 рік 7 місяців.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_6 у застосуванні до неї положень ст. 81 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Зазначає, що згідно з матеріалами особової справи, засуджена, відбуваючи покарання в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», характеризується посередньо, стягнень та заохочень не мала. Під час відбування покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія №34» також характеризується посередньо. Вважає, що на момент розгляду клопотання засуджена лише стає на шлях виправлення.

Позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, засуджена ОСОБА_6 просить ухвалу залишити без змін. Просить врахувати, що вона має малолітню дитину ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що вона своєю поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Оцінивши поведінку засудженої за весь період відбуття покарання у сукупності з даними щодо обставин вчиненого злочину, строку реального відбуття призначеного покарання та те що засуджена має обов`язок по утриманню та догляду за своєю малолітньою дитиною, суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_6 довела своє виправлення поведінкою і ставленням до праці, не мала дисциплінарних стягнень та не порушувала порядку, встановленому установою відбуття покарання. Тому суд першої інстанції задовольнив клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, заперечення засудженої ОСОБА_6 , її захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженої ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційній суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як передбачено п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного за умисний тяжкий злочин.

Судом першої інстанції дотримано зазначені вимоги закону та належним чином мотивовано рішення.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_6 стала на шлях виправлення.

З цими висновками суд погоджується, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 засуджена за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з 03.03.2018, в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 15.11.2017 по 03.03.2018.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 10.07.2018 вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.03.2018 залишено без змін.

ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 03.03.2018, кінець строку 15.11.2022.

Отже, станом на 15.04.2021, невідбута частина покарання засудженої ОСОБА_6 складає 1 рік 7 місяців позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та особової справи засудженої, ОСОБА_6 за період відбування покарання в СІЗО м. Миколаєва характеризувалась задовільно, стягнень та заохочень не мала.

Під час відбування покарання у ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34), характеризувалась задовільно. Згідно характеристики, що міститься в матеріалах особової справи, стягнень та заохочень не мала, була працевлаштована в майстернях установи підсобним робітником першого тарифного розряду. Засуджена постійно підвищувала коефіцієнт трудової участі, має потенціал працювати краще, від майстерського складу інколи мала зауваження.

Вимог режиму відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дотримувалася. Дисциплінарна практика до засудженої не застосовувалась.

При тимчасовому відбуванні покарання у ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», засуджена ОСОБА_6 була заохочена подякою за належне чергування та зразкову підтримку санітарного стану камерного приміщення (постанова про заохочення від 24.03.2021).

Оцінивши поведінку засудженої за весь період відбуття покарання, строку покарання, відбутого за вчинення умисного тяжкого злочину (станом на 15.04.2021 - більше двох третин строку покарання), та те що засуджена має обов`язок по утриманню та догляду за своєю малолітньою дитиною, не мала дисциплінарних стягнень, не порушувала порядку, встановленому установою відбуття покарання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що засуджена ОСОБА_6 довела своє виправлення поведінкою і ставленням до праці. Такі відомості щодо особи засудженої ОСОБА_11 вказують на можливість її умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За такого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про необґрунтованість оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду. Тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2021 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_12 -Губарєва