ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 612/38/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/644/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 липня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 липня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодар, Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, невійськовозобов`язаного, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28 квітня 2011 року вироком Євпаторійського міського суду АР Крим за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, постановою від 05.08.2011 року Євпаторійським міським судом АР Крим направлено ОСОБА_7 в кримінально-виконавчу установу для відбування покарання у виді 2 років позбавлення волі, постанова не виконана,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково у виді 1 місяця позбавлення волі приєднано невідбуту ОСОБА_7 частину покарання за вироком Євпаторійського міського суду АР Крим від 28.04.2011 року і остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі.

Як зазначено у вироку, що 28 жовтня 2019 року, ОСОБА_7 , перебував спільно з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приміщенні його житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої.
Цього ж дня, близько 19-30 години, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, знаходилися в приміщенні спальної кімнати житлового будинку, де між ними, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_7 виник прямий умисел на умисне вбивство ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 , з мотиву помсти за раніше отриману ним образу з боку ОСОБА_9 , з метою вбивства, наніс чотири удари в область шиї ОСОБА_9 ножем, який взяв в кімнаті кухні вищевказаного будинку, внаслідок чого спричинив останньому наступні тілесні ушкодження: одне колото-різане поранення шиї в правої підщелепній області з ушкодженням по ходу ранового каналу підшкірної клітковини шиї, гілки зовнішньої сонної артерії та поверхневих і глибоких м`язів шиї; велику різану рану шиї по передній поверхні шиї у верхній третині з ушкодженням по ходу ранового каналу підшкірно-жирової клітковини, поверхневих та глибоких м`язів шиї, поверхневих і глибоких дрібних кровоносних судин, повним пересіченням під`язиково-щитовидної мембрані, серединної під`язиково-щитовидної зв`язки, бічних під`язиково-щитовидних зв`язок і хрящ надгортанника; одне колото-різане поранення шиї по правій передньо-боковій поверхні шиї у середній третині з ушкодженням по ходу ранового каналу підшкірної клітковини шиї, поверхневих і глибоких м`язів шиї з глибокими дрібними кровоносними судинами, 1-го хряща трахеї та 2-ої трахеальної зв`язки; одне колото-різане поранення шиї по лівій боковій поверхні шиї у верхній третині з ушкодженням по ходу ранового каналу підшкірної клітковини шиї, поверхневих і глибоких м`язів шиї з глибокими дрібними кровоносними судинами і горбику лівого великого рогу під`язикової кістки.
Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, з метою приховання злочину, ОСОБА_7 виніс ніж, яким наносив удари ОСОБА_9 на присадибну ділянку домоволодіння, де викинув його.
Причиною смерті ОСОБА_9 є гостра крововтрата, що розвинулася внаслідок вищевказаних численних колото-різаних та різаних поранень шиї з ушкодженням великих та дрібних судин шиї справа і зліва, при цьому основний обсяг крововтрати стався в результаті ушкодження гілки зовнішньої сонної артерії.
Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_7 подали на нього апеляційні скарги.
До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від своєї апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.07.2020 року, пом`якшивши призначене йому покарання до 7 років 1 місяця позбавлення волі.
Крім того, апелянт просить зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.
В своїх апеляційних доводах обвинувачений посилається на те, що судом при призначенні йому покарання не враховано те, що він має тяжкі хронічні захворювання, у вчиненому злочині щиро розкаявся, від органів досудового розслідування та суду не переховувався, надавав послідовні і правдиві показання, у зв`язку з чим вважає призначене покарання занадто суворим.

Вислухавши доповідь судді; доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту і просили пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання; заперечення прокурора щодо залишення без задоволення поданої апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що подана апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, обвинуваченому ОСОБА_7 призначено за вчинення умисного вбивства покарання у виді позбавлення волі строком 8 років, тобто наближенt до мінімальних розмірів, встановлених санкцією ч.1 ст.115 КК України.
При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але і врахував конкретні обставини справи та наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суд при призначенні покарання врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме те, що він раніше судимий, з неповною середньою освітою, неодружений, не працює, ніде не зареєстрований, постійного місця проживання не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також судом встановлені обставини, що пом`якшують покарання, у виді щирого каяття, а також обставину, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, - вчинення злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, які призначено обвинуваченому.
Колегія суддів, враховуючи фактичні обставини, неповоротність спричинених наслідків від злочинних дій ОСОБА_7 у виді смерті людини та наявність обтяжуючої покарання обставини, не погоджується з апеляційними доводами захисника та обвинуваченого щодо необхідності пом`якшення покарання у зв`язку з тим, що останній розкаявся у вчинених злочинах, сприяв розкриттю злочину та має хронічні захворювання шлунку.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, а будь-яке пом`якшення призначеного покарання, в тому числі із застосуванням норм ст.69 КК України, - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо його виправлення.
Апеляційна скарга обвинуваченого не містять доводів, які могли свідчити про наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також свідчать про явну несправедливість призначеного покарання у виді 8 років позбавлення волі за вчинення умисного вбивства, через його суворість, з огляду на тяжкість вчиненого злочину, обставини його скоєння та дані про особу обвинуваченого, з урахуванням положень статті 414 КПК України та приписів статей 50, 65 КК України. Цих обставин не надано стороною захисту і під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.
Крім того, питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
За таких обставини, апеляційне прохання обвинуваченого про зміну вироку та призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставним, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер.
Колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначені обвинуваченому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 65, 66, 67 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого та врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Крім того, на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_7 покарання судом приєднано лише 1 місяць невідбутого покарання за попереднім вироком Євпаторійського міського суду АР Крим від 28 квітня 2011 року, що також свідчить про необґрунтованість апеляційних доводів обвинуваченого про заяву суворість призначеного покарання за сукупністю вироків.
З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.75, 76, 69, 69-1 КК України.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив злочин після 20 червня 2017 року , з врахуванням правової позиції Верховного Суду, положення ч.5 ст. 72 Кк України в редакції № 838-VIII від 26.11.2015 р. щодо зарахування одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на нього не розповсюджуються.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 липня 2020 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді