Провадження № 1-кп/470/25/21
Справа № 470/360/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участі прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2019 року за № 0000098 стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Березнегувате, Березнегуватського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, має середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України, обвинуваченого
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
20 квітня 2019 року в період часу з 08 до 14 години, ОСОБА_4 знаходячись на території домоволодіння належного ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, шляхом вільного доступу пройшов до кімнати будинку, де розташована плита пічного опалення, з якої демонтував та таємно викрав чавунну плиту пічного опалення.
Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 500 грн.
В подальшому, 22 квітня 2019 року, приблизно о 11 годині ОСОБА_4 знаходячись на території домоволодіння належного ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , пройшов до тераси будинку та шляхом вільного доступу, повторно, діючи умисно, таємно викрав металеве панцерне ліжко з двома металевими бильцями.
Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 353,33 грн.
Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та ч.2 ст.185 КК України, крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав себе винним повністю, у вчиненому розкаявся.
Суду пояснив, що протягом тривалого часу орендував у ОСОБА_5 приватний будинок розташований за адресою: АДРЕСА_3 . У зв`язку з тим, що захворіла його дружина та необхідні були гроші на лікування, він 20 та 22 квітня 2019 року з місця проживання зпочатку демонтував та викрав чавунну плиту пічного опалення, а потім металеве панцерне ліжко, які здав на металобрухт. Грошові кошти витратив на придбання лікарських засобів. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини, винуватість обвинуваченого підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:
- протоколом огляду місця події від 29.04.2019 року та таблицею до нього, яким встановлено місце викрадення майна, яке збігається з показами засудженого;
- протоколом огляду від 23.04.2019 року, яким оглянуте викрадене металеве ліжко, яке було здано на металобрухт;
- протоколом огляду від 02.05.2019 року, згідно якого чавунна плита пічного опалення розбита на шматки для здачі на металобрухт;
- заявами від 23 та 25 квітня 2019 року, згідно яких особами які здійснюють прийом металобрухту, було видано працівникам поліції металеве ліжко та чавуну плиту пічного опалення, які були викрадені у потерпілої ОСОБА_5 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.07.2019 року, згідно якого підозрюваний ОСОБА_4 детально розповів про обставини крадіжок.
- висновком експерта складеного 25.04.2019 року, згідно якого вартість металевого панцерного ліжка з двома металевими бильцями становила 353,33 грн;
- висновком експерта складеного 16.05.2019 року, згідно якого вартість частини чавунної плити пічного опалення становила 500 грн;
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю досліджених доказів, а тому суд кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); ч.2 ст.185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, один з яких на даний час віднесено до проступків, у зв`язку з чим пом`якшено кримінальну відповідальність за вчинене, а інший відноситься до нетяжкого злочину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не має постійної роботи - періодично працює по найму.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій.
Суд не враховує обтяжуючу покарання обставину - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, оскільки в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та в формулюванні обвинувачення, вказана кваліфікуюча обставина відсутня та не ставилась в вину обвинуваченому. Матеріали провадження також не містять доказів про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вище наведені обставини, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статей, які передбачають відповідальність за вчинене, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде відповідати меті покарання.
При цьому, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання, на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Підстав для призначення іншого більш м`якого покарання ОСОБА_4 судом не встановлено, оскільки обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що на даний час не працює, тобто фактично не зможе сплатити штраф, та має бажання влаштуватись на роботу в іншу область.
При призначені ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.185 КК України, суд керувався ч.3 ст.5 КПК України, та врахував, що Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 року, який набув чинності 01.07.2020 року, відповідальність за вказане кримінальне правопорушення було пом`якшено, а тому суд призначив покарання у виді обмеження волі.
Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованих йому діяннях, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завданий збиток, потерпіла в заяві зазначила, що примирилась з обвинуваченим та просила призначати покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Крім цього, судом враховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладенням певних обов`язків.
Запобіжний захід до обвинуваченого на момент розгляду кримінального провадження не був застосований.
Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертиз.
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 рік;
- за ч.2 ст.185 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати у кримінальному проваджені на залучення експерта для проведення експертиз у сумі 340 грн.
Речовий доказ: металеве панцерне ліжко та плита пічного опалення - повернути власнику ОСОБА_5 .
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1