Справа № 740/2828/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/200/21
Категорія - ч.1 ст.296, ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000541 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Ніжин, Чернігівської області, зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня, не працює, раніше судимий 10.08.2017 року Ніжинським міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357, ч.3 ст.15, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,

засуджений за:

- ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

У строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк затримання та перебування під вартою і початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з 22 травня 2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 5000 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу в сумі 10500 грн., а всього - 20500 (двадцять тисяч п`ятсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 4085 грн. 65 коп. процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 22 травня 2020 року, близько 18 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля господарства АДРЕСА_2 , де проживають ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В цей час ОСОБА_8 безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою показати свою зневагу до існуючих правил i норм поведінки у суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок, почав наносити удари руками у вікна будинку та по паркану домоволодіння за вказаною адресою. Незважаючи на зауваження з боку власників будинку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_8 намагався протиправно потрапити до подвір`я вказаного домоволодіння, перелізши через паркан. Пiсля цього ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію своїх хуліганських дій, з особливою зухвалістю, з метою пошкодження майна потерпілої, розбив вітрове та праве бокове скло в автомобілі «Ford Еsсоrt», р.н. НОМЕР_1 , який стояв біля зазначеного будинку, власником якого є ОСОБА_10 , спричинивши матеріальну шкоду на суму 746 грн. 40 коп.

В ході вчинення вищевказаних хуліганських дій ОСОБА_8 , пошкодивши праве бокове скло в автомобілі «Ford», виявив в салоні зазначеного транспортного засобу картонну коробку з медичними інструментами. Після чого він проник до салону вказаного автомобіля, звідки відкрито, повторно викрав картонну коробку, в якій знаходився набір хірургічних інструментів на загальну суму 8269,74 грн., що перебували у фактичному володінні ОСОБА_10 .

При спробі зникнути з місця скоєння кримінального правопорушення на велосипеді ОСОБА_8 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця та отримати можливість розпоряджатися викраденим на власний розсуд, оскільки був зупинений ОСОБА_11 .

Не погодившись із рішенням суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Послався на відсутність доказів вчинення ним замаху на грабежу. Зазначив, що місцевим судом було неповно викладено показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , виклавши їх лише в частині обвинувачення. Коробка з інструментами органом досудового розслідування під час огляду місця події не вилучалася, відбитки пальців ні з коробки, ні з автомобіля не знімались. Крім того, місцевим судом був проведений неповний та упереджений судовий розгляд кримінального провадження, що є істотним порушенням норм КПК України.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вирок місцевого суду, та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України. Просила визнати ОСОБА_8 винним за ч.1 ст.296 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. Послалась на неповне з`ясування судом обставин кримінального провадження. Вказала, що в основу вироку було покладено лише показання потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 . При цьому, судом не взято до уваги покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у тій частині, яка суперечить показам потерпілої та свідка ОСОБА_11 . Вказала на відсутність доказів проникнення ОСОБА_8 до автомобіля, яким користується потерпіла. Також зазначила, що судом не було задоволено її клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_11 . Крім того, послалась на безпідставне стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати не підтверджені відповідними документами.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого, яка підтримала апеляційні скарги та просила їх задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій у цій частині в апеляційній скарзі обвинуваченим та його захисником не оспорюються.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Доводи сторони захисту з приводу відсутності в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

У судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, не визнав, наполягав на тому, що 22 травня 2020 року, він до автомобіля «Ford», яким користується ОСОБА_10 , не проникав і жодних речей звідти не викрадав. Він дійсно розбив лобове та бокове скло в автомобілі через сварку з потерпілою та її матір`ю. Вважає, що через його хуліганські дії, останні дають частково неправдиві показання, які нічим не підтверджуються.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитана у місцевому суді потерпіла ОСОБА_10 показала, що 22.05.2020 року, близько 18.00 год., вона залишила свій автомобіль «Ford», біля господарства батьків, по АДРЕСА_2 , і перебувала у будинку разом з малолітнім сином та матір`ю. У цей час у вікно постукав ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та просив викликати якогось чоловіка. Він намагався перелізти через паркан, а вона з матір`ю виштовхали його з двору. Потім ОСОБА_8 вирвав в автомобілі дзеркало заднього виду. Він щось ухопив, сів на велосипед і намагався поїхати. Але ОСОБА_11 схопилась за багажник велосипеда, внаслідок чого обвинувачений упав. В автомобілі було розбите праве бокове скло біля пасажирського сидіння, де знаходилася коробка з хірургічними інструментами. Вона знайшла коробку недалеко від автомобіля.

Свідок ОСОБА_11 у місцевому суді підтвердила показання потерпілої та додала, що ОСОБА_8 питав, чи є вдома чоловіки, і казав, що він приїхав на автомобілі, який стояв у них біля двору. Обвинувачений знаходився поруч з транспортним засобом, у якого були відкриті задні двері, та кидав на машину велосипед, зірвавши дзеркало заднього виду. Потім вона бачила, як ОСОБА_8 узяв з автомобіля якусь коробку. ОСОБА_11 тягнула його за велосипед, а він проїхав два метри і упав з велосипеда, кинувши коробку під вишню. Через хвилин 25-30 приїхали працівники поліції та охорони, які затримали ОСОБА_8 .

Допитана у суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 показала, що мешкає по сусідству з ОСОБА_11 22.05.2020 почула на вулиці крик і побачила ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , який бив кулаками лобове скло автомобіля, тому викликала поліцію. Її чоловік став між ОСОБА_11 та обвинуваченим, який кидався на неї з кулаками. Потім ОСОБА_8 сів на велосипед і став тікати. Через деякий час приїхали працівники патрульної поліції і затримали обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні місцевого суду показав, що він проживає у сусідньому будинку з потерпілою і 22.05.2020 чув, як ОСОБА_8 через вікно щось доказував господарці будинку на підвищених тонах. Він вийшов з будинку і бачив, як обвинувачений тікав. В автомобілі потерпілої, що стояв біля господарства, було розбите дзеркало, лобове і праве бокове скло.

Окрім показань потерпілої та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- заявою ОСОБА_10 від 22.05.2020 про притягнення до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 22.05.2020, близько 18 години, шляхом пошкодження скла проникла до автомобіля «Форд», д.р.н. НОМЕР_2 , звідки відкрито заволоділа хірургічними інструментами (т.1, а.к.п.66);

- заявою ОСОБА_10 від 22.05.2020 про добровільну видачу працівникам поліції хірургічних інструментів, що знаходяться у картонній коробці, які невідома особа відкрито викрала з вказаного автомобіля, та при її переслідуванні залишила на вулиці, на відстані близько 30 м від домоволодіння (т.1, а.к.п.68);

- протоколом огляду місця події від 22.05.2020, згідно якого ОСОБА_10 надала картонну коробку, обмотану стрічкою. Коробка відкрита з хірургічними інструментами: пінцет анатомiчний 20 см в кiлькостi 7 шт.; пінцет хірургічний 15 см в кількості 7 шт.; пінцет анатомiчний 15 см в кiлькостi 7 шт.; затискач кровоспинний 18 см в кiлькостi 3 шт.; затискач кровоспинний 16 см в кiлькостi 3 шт.; затискач кровоспинний 19,6 см в кiлькостi 10 шт.; затискач кровоспинний 15,8 см в кiлькостi 13 шт.; голкотримач 16 см в кiлькостi 3 шт.; ножицi операційні 15 см в кiлькостi 3 шт.; ножицi операційні 14 см в кiлькостi 3 шт.; ножицi операційні 17 см в кiлькостi 3 шт. (т.1, а.к.п.69-73);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2020, відповідно до якого у присутності понятих потерпіла ОСОБА_10 впізнала особу на фото №1, яка відкрито заволоділа її хірургічними інструментами, а згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2020 року на фотознімку за №1 зображений ОСОБА_8 (т.1, а.к.п.74-76);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2020, відповідно до якого у присутності понятих свідок ОСОБА_11 впізнала особу на фото №4, яка 22.05.2020 вчинила протиправні дії, а згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2020 року на фотознімку за №4 зображений ОСОБА_8 (т.1, а.к.п.80-82);

- висновком експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №613 від 18.06.2020, згідно якого визначена ринкова вартість нових хірургічних інструментів станом на 22.05.2020 (т.1, а.к.п.105-117);

- висновком експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №61 від 17.06.2020, згідно якого визначена ринкова вартість з урахуванням зносу вітрового та правого бокового скла автомобіля «Ford Escort», фургон, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 22.05.2020, яка могла становити 746 грн. 40 коп. (т.1, а.к.п.119-122).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання в апеляційних скаргах сторони захисту на те, що судовий розгляд проведено неповно, є необґрунтованими.

Так, згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, не виявлено.

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у кримінально-караному діянні зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК України.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань самого обвинуваченого ОСОБА_8 , який визнав вину у частині його обвинувачення за ч.1 ст.296 КК України; допитаних у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , та фактичних даних, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

І хоча безпосередньо свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_13 не бачили факту заволодіння обвинуваченим майном ОСОБА_10 , на що ОСОБА_14 посилається як на докази його невинуватості в цій частині, колегія суддів не знаходить підстав сумніватися в достовірності показань цих свідків, вони є логічними, послідовними і узгодженими як між собою, так і з іншими письмовими доказами у провадженні, та всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту, в сукупності з іншими письмовими доказами у справі, підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, дані особи не мали підстав для обмови обвинуваченого.

У той же час, ні обвинуваченим, ні його захисником не було надано доказів, які б спростовували свідчення вищевказаних свідків і доводили б невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено. Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх обвинуваченим в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

Відтак, позицію сторони захисту, колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення обвинуваченим відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг ОСОБА_8 та його захисника у цій частині.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, відношення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставини, які обтяжують покарання рецидив кримінальних правопорушень та вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння; врахував досудову доповідь органу пробації; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст.296 КК України - у виді обмеження волі, та за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, при визначенні остаточного покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Ураховуючи, що ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, і вчинив нове кримінальне правопорушення через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що вказує на небажання останнього стати на шлях виправлення, тому колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного йому покарання.

За змістом п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать, зокрема витрати на правову допомогу.

Положеннями ч.1 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

У матеріалах кримінального провадження наявні договір про надання правової допомоги, укладений між потерпілою ОСОБА_10 та адвокатом ОСОБА_15 , (т.1, а.к.п.40), ордер на надання правової допомоги (т.1, а.к.п.44), та документи, що свідчать про оплату гонорару, пов`язаного із наданням правової допомоги (т.1, а.к.п.42).

Відтак, доводи захисника обвинуваченого щодо необґрунтованого стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілої витрат на правову допомогу загальною сумою 10500 грн. є непереконливими, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його апеляційної скарги у цій частині.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4