Номер провадження: 11-кп/813/808/21
Номер справи місцевого суду: 523/2910/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 на вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 06 грудня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000212 від 10 березня 2017 року, відносно

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Батайську Ростовської області Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, з середньою освітою, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених
обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 року ОСОБА_11 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст.44 КК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», пункту «в» ст.1, ст.11 та ч.1 ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_11 був звільнений від відбування основного та додаткового покарань.
Вирішено питання з речовими доказами, процесуальними витратами та заходами забезпечення у кримінальному провадженні.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 834 600 (вісімсот тридцять чотири тисячі шістсот) грн.

Оскарженим вироком встановлено, що 09 березня 2017 року о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Sonata», д/н НОМЕР_1 , по вул. Академіка Сахарова в м. Одесі з боку вул. Висоцького в напрямку вул. Марсельської, в порушення п.п. «б» п.2.3., п.10.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), наближаючись до регульованого перехрестя із вул. Академіка Заболотного, вирішив виконати маневр повороту ліворуч, при цьому завчасно бачив, що на світлофорі йому почав миготіти зелений сигнал, який інформував про майбутню зміну сигналу на такий, що забороняє виїзд на перехрестя, проте заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, не утримався від виконання повороту, продовжив рух, виїжджаючи на перехрестя на вищезазначений сигнал, створюючи своїми діями небезпеку у русі для інших учасників, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення. У той самий час по проїзній частині вулиці Академіка Сахарова, у зустрічному для водія ОСОБА_11 напрямку, з увімкненим світлом фар та швидкістю близько 108 км. на год. рухався мотоцикл «Нonda СВ 600 F», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 .
Отримуючи об`єктивні ознаки можливого виникнення і розвитку аварійної ситуації, що виразилося в наявності зустрічного транспортного засобу, водій якого рухається із значним перевищенням допустимої в населеному пункті швидкості руху і виїжджає на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, водій ОСОБА_11 невірно оцінив дорожню обстановку, яка склалася, вкрай уважним не був, повертаючи ліворуч на регульованому перехресті не переконався, що цей маневр буде безпечним для інших учасників руху, маючи можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу аж до його зупинки, виїхав із швидкістю близько 36 км/год. на зустрічну половину проїзної частини, де допустив зіткнення на зустрічних курсах передньою частиною автомобіля «Hyundai Sonata», н/з НОМЕР_1 , з передньою частиною мотоцикла «Нonda СВ 600 F», д/н НОМЕР_2 .
В результаті ДТП ОСОБА_12 отримав наступні тяжкі тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді саден, рани голови, крововиливів в м`яких тканинах голови, множинних переломів кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під м`яку мозкову оболонку, забиття головного мозку; закриту травму тулубу у вигляді множинних переломів правих та лівих ребер, крововиливів під плевру воріт легень, крововиливів під капсулу нирок з розривом правої нирки, крововиливу в брижку тонкої кишки, розриву сечового міхура, садна тулуба; закриті множинні переломи кісток тазу; закритий перелому правої променевої кістки, садна та рани верхніх та нижніх кінцівок, що перебували у прямому причинному зв`язку з його смертю від травматичного шоку.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , в якій не оспорюючи доведеність вини, кваліфікацію дій ОСОБА_11 та його звільнення від відбування покарання, просив скасувати оскаржений вирок суду в частині стягнення з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди у розмірі 834 600 гривень.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд не мотивував відступ від висновку судово-психологічної експертизи потерпілої ОСОБА_8 щодо розміру завданої моральної шкоди, згідно якої максимальний розмір компенсації становить 450 684 гривень.

Крім цього, суд першої інстанції не врахував, що ДТП сталося внаслідок дій обох власників джерел підвищеної небезпеки.

За таких обставин захисник ОСОБА_10 просив цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково, у розмірі 112 671 гривень, оскільки саме такий розмір відшкодування встановлений експертизою, у разі коли спричинювач шкоди не мав можливості передбачити розвиток подій.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги його захисника ОСОБА_10 , був повідомлений належним чином, з клопотанням про відкладення апеляційного розгляду, призначеного на 01 березня 2021 року на 10:30 годину, не звертався.

В свою чергу захисник ОСОБА_10 повідомив апеляційний суд про те, що ОСОБА_11 не може прибути в судове засідання у зв`язку з тим, що перебуває за межами міста Одеси та просив провести апеляційний розгляд за відсутністю обвинуваченого.

Відповідно до ч.4 ст.401 КК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Положеннями ч.4 ст.405 КК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, а апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для повідомлення обвинуваченого про час та місце судового засідання, при цьому захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_10 був присутнім у судовому засіданні та заявляв клопотання про можливість розгляду його апеляційної скарги за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_11 , апеляційний суд, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , за відсутності обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_10 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого правильність кваліфікації його дій, та висновки суду щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про скасування вироку суду в частині стягнення з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди у розмірі 834 600 гривень, посилаючись на те, що судом першої інстанції безпідставно визначений такий розмір шкоди, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Положеннями ч.1 ст.128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності такої шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача, а також вини останнього в її заподіюванні.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 ЦК України).

Відповідно до п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що право кожного на життя охороняється законом.

Відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Статтею 23 ЦК України, передбачено, що розмір моральної шкоди визначає суд з урахуванням певних обставин, а саме залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Суд першої інстанції вважав доведеним наявність заподіяння моральної шкоди потерпілій ОСОБА_8 внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_11 .

Відповідно до змісту вироку, потерпіла ОСОБА_8 зазначала, що передчасна загибель в ДТП її коханого чоловіка призвела до душевних страждань, великого емоційного навантаження, страху за майбутнє дітей, втрату планів на майбутнє, після події вона перебувала у стані психологічного шоку, була абсолютно розгублена та спустошена, відчувала почуття краху, самотності.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, зазначені обставини підтверджені висновком судово-психологічної експертизи №18-3045 від 21 жовтня 2019 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_8 присутні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають соціальному функціонуванню її як особистості, які виникли внаслідок загибелі її чоловіка в ДТП, що відбулось 09 березня 2017 року. Загибель ОСОБА_12 є психотравмувальною ситуацією для потерпілої, тобто наявний факт завдання страждань (моральної шкоди), орієнтовний розмір грошової компенсації якої розраховано за п`ятьма критеріями та може складати від 0 до 108 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом (в залежності від умов ситуації стосовно можливості спричинювача шкоди правильно оцінити ситуацію, прийняти правильне рішення та реалізувати його (т.1 а.к.п. 219-226).

Апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що загибель чоловіка потерпілої в дорожньо-транспортній пригоді за вини обвинуваченого безумовно потягло для ОСОБА_8 позбавлення певних елементів благополуччя, психологічних страждань і суттєвих негативних змін в її подальшому житті.

Крім того, суд першої інстанції прийняв до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілої, обставини, при яких була спричинена моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого, який визнав свою вину у вчиненому, заявляв про подальші наміри відшкодування спричиненої шкоди, одночасно встановлене під час судового розгляду неналежне виконання вимог ПДР і загиблим, що також перебувало у причинному зв`язку з подією.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження потерпіла ОСОБА_8 заявила цивільний позов про стягнення спричиненої моральної шкоди в розмірі 3 723 000 грн., який ОСОБА_11 визнав частково, в розмірі 186150 грн.

Проте, захисник у апеляційній скарзі просив цивільний позов потерпілої задовольнити частково, у розмірі 112671 гривень, оскільки саме такий розмір відшкодування встановлений експертизою.

В свою чергу апеляційний суд звертає увагу на те, що визначений у висновку судово-психологічної експертизи орієнтований розмір грошової компенсації потерпілій ОСОБА_8 за завдану моральну шкоду має виключно рекомендаційний характер та не підтверджує завдану потерпілій моральну шкоду, оскільки, відповідно до вимог ст.23 ЦК України, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням усіх обставин справи, спричинених душевних стражданнях, яких потерпіла зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою, особи обвинуваченого ОСОБА_11 .

Крім того апеляційний суд враховує, що ОСОБА_11 працює фізичною особою-підприємцем, а тому має реальну можливість виплачувати стягнуту моральну шкоду.

Під час апеляційного розгляду представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 , зазначив, що обвинувачений ОСОБА_11 не вибачився перед потерпілою та не приймав заходів відшкодування шкоди, завданої злочином.

Враховуючи викладене апеляційній суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог потерпілої про відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 200 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом, що дорівнює 834 600 гривень, що є справедливим і співрозмірним з понесеними потерпілою моральними стражданнями.

На думку апеляційного суду, саме такий розмір відшкодування компенсує тривалість та характер моральних страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_8 в зв`язку з втратою чоловіка та батька її дітей.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись статтями 370, 372, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 06 грудня 2019 року, яким ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, та на підставі ст.44 КК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», пункту «в» ст.1, ст.11 та ч.1 ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнено від відбування основного та додаткового покарань залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4