Справа №635/1820/21
Провадження по справі № 1-в/635/290/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судових засідань ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирки Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджений вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2019 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року у виді 6 місяці та приєднано додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки та остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 вересня 2021 року вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2019 року приведений у відповідність до закону, що пом`якшує покарання: ОСОБА_4 визначено покарання за вироком за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року у виді 6 місяці та приєднано додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки та остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Початок строку відбування покарання 26 липня 2019 року.
Кінець строку відбування покарання 26 липня 2021 року.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, посилаючись на те, що він за час відбування покарання в колонії характеризується з позитивного боку, дотримується норм, які визначають умови та порядок відбування покарання, не має стягнень, має одне заохочення, працевлаштований на підприємстві установи, добросовісно відносить до праці, виконує законні вимоги адміністрації установи, належним чином виконує роботи із благоустрою установи. Зазначені обставини дозволяють дійти висновку про те, що матеріали особової справи на засудженого та його характеристика у своїй сукупності достовірно свідчать про те, що засуджений за час відбування покарання своїм добросовісним відношенням до праці довів своє виправлення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Інші особи, які беруть участь у справі, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмеженьдля військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 , останній має дві судимості, а саме був засуджений:

1)07 квітня 2016 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, звільнений 10 листопада 2017 року умовно-достроковоо на невідбутий строк покарання 1 рік 8 місяців 12 днів,

2)26 липня 2021 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки;

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2019 рокуза вчинення кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України (в редакції закону, який діяв на час вчинення) відносились до злочинів середньої тяжкості, вчинив вказані злочини в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2019 року.

Отже, суд враховує ту обставину, що до засудженого вже застосовувалось звільнення від відбування покарання умовно-достроково, зокрема за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2019 року, однак засуджений належних висновків для себе не зробив та вчиняв новий злочин. Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 26 липня 2019 року, за час тримання в слідчому ізоляторі характеризувався з посереднього боку, стягнень та заохочень не мав. З 24 вересня 2019 року відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія №100». Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_6 , погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_7 від 01 квітня 2021 року, засуджений характеризується з посереднього боку, стягнень не має, з метою стимулбювання правослухняної поведінки заохочувався один раз; працевлаштований до промислової зони устнаови, до праці ставиться задовільно; підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний вигляд; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно, ініціативи не проявляє; не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці; участі у суспільному житті відділення не приймає; приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться без зацікавленості; соціально-корисні зв`язки з родичами досить слабкі.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, засуджений жодним чином не довів, що він сумлінною поведінкою та ставлення до праці став на шлях виправлення.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Згідно Витягу з протоколу №8 від 24 лютого 2021 засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 на підставі ст. 81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення. Повторно питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого може бути розглянуто не раніше 25 серпня 2021 року. Однак засуджений звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання 10 березня 2021 року, тобто менше ніж через місяць після відмови комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 , не маючи жодного заохочення після такої відмови.

Матеріали особової справи на засудженого не містять жодних відомостей, які б свідчили про те, що після відмови комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженому ОСОБА_5 як особі, яка не довела свого виправлення, останній хоча б намагається стати на шлях виправлення.

Всі доводи засудженого, викладені в його клопотанні про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання повністю спростовуються характеристикою на засудженого від 01 квітня 2021 року та іншими матеріалами особової справи на засудженого.

Крім того, як вбачається зі змісту вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2017 року, який був врахований під час постановлення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2019 року відповідно до вимог ст. 71 КК України, що даним вироком з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 стягнуто 100000 гривень в рахунок завданої моральної шкоди. Крім того, за вказаними вироками маються процесуальні витрати, які також стягнуті із засудженого у розмірі 6758,40 гривень та 1287 гривень. Згідно довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду, виданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія №100» ОСОБА_10 , станом на 01 квітня 2021 року на виконанні в бухгалтерії Темнівської виправної колонії (№100) знаходиться виконавчий лист на земельну суму 124359,84 гривень про стягнення збитку із засудженого ОСОБА_4 за виконавчим листом утримано 890,81 гривень, залишок заборгованості складає 123469,03 гривні; виконавчий лист про стягнення процесуальних витрат із засудженого станом на 01 квітня 2021 року не надходив, з особового рахунку утримань не було. Матеріали особової справи на засудженого не містять даних щодо погашення останнім зазначеної суми та взагалі здійснення будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення процесу відшкодування завданої шкоди потерпілому та судових витрат з моменту постановлення вироку суду, що могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України.
Як свідчать довідка про заробітну плату засудженого до довідка про працевлаштування засудженого в Державній установі «Темнівська виправна колонія №100»Є, засуджений був працевлаштований лише з серпня 2020 року, у період з вересня 2019 року по липень 2020 року не працював.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2019 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2019 року та вважає клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 09 квітня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1