Справа №: 398/2574/19
провадження №: 1-кп/398/98/21
ВИРОК
Іменем України

"24" травня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001280 від 04 червня 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2019 року близько 15 год. ОСОБА_7 на території парку «Шахтарів», розташованого по вул. Шевченка в м. Олександрія Кіровоградської області, познайомився з раніше незнайомим йому ОСОБА_8 , який мав при собі велосипед «Мінськ», темно-зеленого кольору. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на таємне заволодіння вказаним велосипедом з корисливою метою. Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 поставити велосипед на території автостоянки КП «Жигулі», розташованої за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Першотравнева, буд. 17, та піти на стадіон подивитись футбольний матч близько 18 год. ОСОБА_8 погодився на пропозицію ОСОБА_7 . Для того, щоб переконати охоронницю автостоянки ОСОБА_9 , що ОСОБА_7 є власником велосипеда, останній сам його поставив та сплатив кошти за стоянку. Після цього, вони разом попрямували на стадіон. Дорогою ОСОБА_7 , за надуманим приводом, покинув ОСОБА_8 та повернувся на автомобільну стоянку, де вдаючи із себе власника велосипеда «Мінськ», забрав його у охоронниці та поїхав на ньому з автостоянки по АДРЕСА_2 . Тобто, діючи таємно, ОСОБА_7 викрав чоловічий велосипед марки «Мінськ», з закритим типом рами, висотою 560 мм., у робочому стані, з власноруч виготовленим багажником та крилами, розмір шин 47-622 (28*1,75), без комплектуючих, що належить ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_7 викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду в загальному розмірі 1 416,67 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, не оспорював, оскільки в ньому все викладено вірно. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому та більше не буде вчиняти злочини.
Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, доказів на підтвердження розміру процесуальних витрат та відомостей, які мають значення для вирішення долі речових доказів. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Отже, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, докази на підтвердження розміру процесуальних витрат та відомості, які мають значення для вирішеннядолі речових доказів, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, доведена повністю.
Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого встановлено, що він неодружений, має на утримані малолітню дитину, офіційно не працює. За місцем проживання скарг та заяв щодо нього не надходило, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Згідно з досудовою доповіддю від 05 лютого 2020 року ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб як середній. На думку органу пробації виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити середній рівень небезпеки для суспільства.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи: характеру і тривалості злочинного посягання, наслідків, які завдані кримінальним правопорушенням потерпілому, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2020 року обвинувачений засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Враховуючи, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення у цьому провадженні вчинено ним до ухвалення попереднього вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2020 року, то суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним попереднім вироком.

При цьому, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відшкодування матеріальної шкоди потерпілому та відсутність моральних та матеріальних претензій у потерпілого до обвинуваченого, суд вважає, за можливе застосувати ст. 75 КК України, і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .
Питання щодо речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2020 року, остаточно призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК Українипокласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витратиу кримінальному провадженні №0001280 від 04 червня 2019 року за проведення експертизи в розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 копійки.
Речові докази:

- чоловічий велосипед марки «Мінськ», зеленого кольору, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити останньому;

- диск DVD-R Nanotex, 4,7 GB/120 min, що зберігається в матеріалах кримінального провадження, які знаходяться в Олександрійській окружній прокуратурі Кіровоградської області залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1