КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3090/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
21 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами представників ТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ» - адвоката ОСОБА_6 , ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ», ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ» - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року,
ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ», ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ» ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
Надати інформацію про залишок коштів на момент накладення арешту.
Зупинено видаткові операції по зазначеним рахункам за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів /обов`язкових платежів/ у бюджет або державні цільові фонди по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та видатків, пов`язаних з виплатою заробітної плати.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представники ТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ» - адвокат ОСОБА_6 , ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ», ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ» - адвокат ОСОБА_5 , подали апеляційні скарги в яких просять, скасувати оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на майно, а саме: на грошові кошти, підприємств, які знаходяться на банківських рахунках, а саме:
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів ДФС України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно, а саме: на грошові кошти, підприємства, які знаходяться на банківських рахунках, а саме:
Також представником ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ», ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ» - адвокатом ОСОБА_5 , подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали, яке обґрунтоване тим, що оскаржувана ухвала була постановлена без повідомлення та виклику представників товариств, у зв`язку з чим про її існування та про її зміст товариствам стало відомо 20.05.2021, при письмовому зверненні представника товариств до банківських установ.
Також апелянт вказує на те, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що у даної групи підприємств однаковий алгоритм процесу існування та діяльності даних з моменту створення, який характеризується індивідуальними ознаками однакові адреси реєстрації, під час здійснення господарської діяльності, реєстрація підприємств здійснювалась на одних і тих же громадян; відкриття банківських рахунків в одних установах, реєстрацію податкових накладних в електронному вигляді з однакової ІР-адреси; невідповідність отриманих та реалізованих в адресу підприємств покупців товарів, робіт (послуг), зміна виду та умовний продаж товарів, безпідставне формування податкового кредиту з ПДВ підприємствам реального сектору економіки, вказує на те, що дані підприємства придбані та використовуються одними і тими ж особами з метою прикриття зазначеної вище незаконної діяльності.
Однак вказане твердження не відповідає дійсності, так як ТОВ "ВКФ "МІСТРАЛЬ" не має з вказаними підприємствами спільної адреси реєстрації, спільних засновників. Інші доводи прокурора, які виражені в оскаржуваній ухвалі є надуманими та не мають жодного відношення до ТОВ "ВКФ "МІСТРАЛЬ". Жодних підтверджень, що ТОВ "ВКФ "МІСТРАЛЬ" безпідставно формувало податковий кредит з ПДВ підприємствам реального сектору економіки, має спільну ІР-адреси реєстрацію податкових накладних в електронному вигляді, формувало податковий кредит та зобов`язань з ПДВ за рахунок фінансово-господарських операцій з однією групою підприємств, змінювала вид та здійснювала умовний продаж товарів не має.
Апелянт звертає увагу на те, що як вбачається зі змісту ухвали про арешт майна, в ній відсутні жодні відомості про те, що грошові кошти у безготівковій формі, що знаходяться на банківському рахунку ТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ» визнані органом досудового розслідування речовими доказами
Станом на 26.04.2021 року ТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ» перебуває на обліку в органах доходів та зборів, є включеним до суб`єктів господарювання, які здійснюють заготівлю та операції з металобрухтом та не має податкового боргу.
В ухвалі про арешт майна не зазначено та не обґрунтовано, яким чином грошові кошти, що є або надійдуть на рахунок ТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ», мають відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення злочину могли залишитися на них, та чи можна їх використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні. Крім того, органом досудового розслідування не вказано та не доведено конкретну суму, на яку накладається арешт, що позбавляє ТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ» можливості здійснювати фінансово-господарську діяльність, виконувати договірні зобов`язання, проводити поточні платежі, сплачувати податки та проводити виплату заробітної платні, що у свою чергу спричиняє величезні збитки.
Накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунка ТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ», не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи зазначеного Товариства потребам досудового розслідування і при вказаних обставинам явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна і завданням цього кримінального провадження.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги представник ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ» та ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ» зазначає, що органом досудового розслідування безпідставно віднесено вказані товариства до групи осіб «для функціонування злочинної схеми», оскільки будь-які посилання на докази, якими встановлюється даний факт, відсутні як у клопотанні прокурора, так і в ухвалі слідчого судді. Органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що грошові кошти, які перебувають на банківських рахунках товариства, є предметом злочинної діяльності і завдяки арешту можуть доводити або спростовувати будь-які обставини, що мали б значення для кримінального провадження.
Грошові кошти у безготівковій формі на банківському рахунку, без найменування номіналів купюр їх серійних номерів та інших родових та індивідуальних ознак, не підпадають під визначення речових доказів в кримінальному провадженні, оскільки не є матеріальними об`єктами, які можуть зберегти сліди злочинів, у зв`язку з чим їх арешт для можливого збереження речових доказів, взагалі не має сенсу.
Слідчим суддею не зазначено та не обґрунтовано, яким чином грошові кошти, що є або надійдуть на рахунок товариства, мають відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення злочину могли залишитися на них та чи можна їх використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні. Крім того, слідчим суддею не вказано конкретну суму, на яку накладається арешт, що позбавляє товариство можливості здійснювати фінансово-господарську діяльність, виконувати договірні зобов`язання, проводити поточні платежі тощо.
Апелянт вказує на те, що ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ» та ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ» є включеним до переліку суб`єктів господарювання, які здійснюють заготівлю та операції з металобрухтом за №357 та № 150, та перебувають на обліку в органах доходів та зборів та не мають податкового боргу. Операції з металобрухтом звільнені від оподаткування податком з доходів фізичних осіб відповідно до ст. 165 Податкового кодексу України та звільнені від оподаткування податком на додану вартість, тому твердження прокурора про можливе ухилення від сплати податку з доходів фізичних осіб є безпідставним.
Апелянт звертає увагу на те, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках товариств отримані в безготівковій формі за результатами виконання законних господарських операцій по реалізації металобрухту іншим суб`єктам господарювання на підставі укладених господарських договорів, тому вказані грошові кошти не відповідають вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України.
Також апелянт зазначає, що в порушення вимог ст. 171 КПК України прокурором не було долучено до клопотання дані, які би давали достатньо підстав вважати, що таке застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є необхідним у вказаному кримінальному провадженні.
Прокурор та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст. ст. 171. 173 К1ІК України, не оцінили розумність і співмірність обмеження права власності із завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника. Власники товариств фактично припинили свою підприємницьку діяльність і щоденно зазнають збитків.
Представник ТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ» - адвокат ОСОБА_6 та прокурор в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, представника ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ» та ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ» - адвоката ОСОБА_5 , який підтримав подані апеляційні скарги та просив про їх задоволення, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу суду від 22.04.2021 року було постановлено без виклику представника ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ» та ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ», копію даної ухвали, як вбачається з матеріалів справи не направлено останнім, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
У вище переліченої групи підприємств відсутні необхідні умови для здійснення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби. В подальшому грошові кошти вище вказана група підприємств перераховує між собою з рахунку на рахунок та переводить в готівкові кошти.
В даної групи підприємств однаковий алгоритм процесу існування та діяльності даних з моменту створення, який характеризується індивідуальними ознаками - однакові адреси реєстрації; під час здійснення господарської діяльності, реєстрація підприємств здійснювалась на одних і тих же громадян; відкриття банківських рахунків в одних установах; формування податкового кредиту та зобов`язань з ПДВ за рахунок фінансово-господарських операцій з однією групою підприємств; реєстрацію податкових накладних в електронному вигляді з однакової ІР-адреси; невідповідність отриманих та реалізованих в адресу підприємств покупців товарів, робіт (послуг), зміна виду та умовний продаж товарів, безпідставне формування податкового кредиту з ПДВ підприємствам реального сектору економіки, вказує на те, що дані підприємства придбані та використовуються одними і тими ж особами з метою прикриття зазначеної вище незаконної діяльності.
Вищезазначена злочинна схема забезпечує незаконне виведення безготівкових коштів підприємств реального сектору економіки у тіньовий неконтрольований державою обіг, минаючи при цьому систему оподаткування, що призводить до ненадходження податків до бюджету держави та легалізації коштів отриманих злочинним шляхом.
19.04.2021 грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ЛІМТОРГ», ТОВ «ПРОЛЕКСА», ТОВ «ВКФ МІСТРАЛЬ», ТОВ «ВІКТОРІ-ІНВЕСТ», ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ», ТОВ «ТРАНСФОМ - Н», ТОВ «СОЛПРОМ - ЮГ», ТОВ «РЕКРУН - Н», ТОВ «СВЕНСІ», ТОВ «АРІС ЮГ», ТОВ «ДЖАКСІ», ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ», ТОВ «ВЕЛТОРГ - Н», ТОВ «СОВТОРГ - М», ТОВ «СПЛАВМЕТТОРГ», ТОВ «ФОРМЕТ-М», ТОВ «МИНТОР - М», визнано речовими доказами.
22.04.2021 ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м Києва вказане клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на
майно, а саме: на грошові кошти, підприємств, які знаходяться на банківських рахунках, а саме:
Оскільки дана ухвала оскаржена представниками ТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ», ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ», ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ» - тільки в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках вказаних товариств, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційних скарг представників ТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ», ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ», ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ», а щодо іншого майна, на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно колегією суддів не вирішується.
Проте, колегія суддів з таким висновком слідчого судді погодитись не може, з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення: збереження речових доказів.
За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК Україниречовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказані грошові кошти, що перебувають на рахунках, які належать ТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ», ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ», ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ», були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, колегія суддів з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.
Прокурором, який звернувся до суду з клопотанням не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речового доказу арештованого майна.
Не містить таких даних щодо обставин кримінального провадження і оскаржувана ухвала слідчого судді.
Окрім цього, слідчий суддя накладаючи арешт на майно не встановив обставин за якими мета викладена у клопотанні прокурора, а саме накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів підтверджується та співвідноситься з матеріалами справи, отже на час розгляду клопотання прокурора та накладення арешту на майно у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи викладене мотивування клопотання, прокурор в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.
Зокрема, грошові кошти, які знаходяться на рахунках зазначених товариству встановленому порядку не визнані органом досудового розслідування речовими доказом у кримінальному провадженні, тобто в матеріалах судового провадження відсутня відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання їх речовим доказом, то в даному випадку не може ставитися питання про накладення на нього арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, виходячи з того, що при цьому нівелюється мета накладення на них арешту, передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Тому колегія суддів ставиться критично до посилання у клопотанні, що грошові кошти, які знаходяться на рахункахТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ», ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ», ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ», постановою у зазначеному кримінальному провадженні визнано речовими доказами, оскільки в матеріалах судового провадження відсутня дана постанова органу досудового розслідування.
Разом з тим, як вважає колегія суддів, стороною обвинувачення не надано достовірних даних того, що грошові кошти, які знаходяться на рахункахТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ», ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ», ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ», мають ознаки речового доказу та відповідають критеріям ст. 98 КПК України, тому посилання слідчого судді на дану обставину є безпідставним.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Проте, в порушення вказаних вимог, прокурором не було долучено до клопотання дані, які би давали достатньо підстав вважати, що таке застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є необхідним у вказаному кримінальному провадженні.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не було доведено необхідність накладення арешту на вищевказані грошові кошти з метою збереження речових доказів, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання вказаного майна.
Прокурор та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.
За положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на вказані грошові кошти, що перебувають на банківських рахунках, що належать ТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ», ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ», ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ», не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання прокурора про арешт майна розглядається за участю власника майна. Клопотання прокурора може бути розглянуто без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Така необхідність завжди має бути об`єктивно обґрунтована з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності, всебічності судового розгляду.
Зокрема відповідна необхідність може обумовлюватися наявністю обґрунтованої підозри, що власник майна в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно може сховати, знищити, пошкодити, відчужити майно.
В будь-якому випадку прокурор повинен мотивувати необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, а слідчий суддя переконатися, що таке мотивування є обґрунтованим.
Однак, слідчий суддя прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власників майна, жодним чином не мотивував своє рішення наявністю об`єктивних для цього підстав, а лише послався на ч. 2 ст. 172 КПК України.
Таким чином, колегія суддів, вважає, що розгляд клопотання прокурора було проведено з порушенням права власника майна на захист.
З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту, однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційні скарги задоволенню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора, за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Поновити представнику ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ» та ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ» - адвокату ОСОБА_5 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року.
Апеляційні скарги представників ТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ» - адвоката ОСОБА_6 , ТОВ «БУГСЕРВИС ЮГ», ТОВ «АЛЗ ГЛОБАЛ» - адвоката ОСОБА_5 , - задовольнити.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4