Провадження № 1-кс/554/6756/2021
У Х В А Л А
19 квітня 2021 року м. Полтава
Службові особи ТОВ «НВО «АВІА» за попередньою змовою зі службовими особами Кременчуцького льотного коледжу, всупереч «Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 30 липня 1999 р. №1477, шляхом укладення договорів купівлі-продажу, без погодження з Фондом державного майна України, заволоділи частиною резервуарів складу паливно-мастильних матеріалів загальним обсягом 5830 м/куб (вертикальних наземних резервуарів об?ємом 2000 м/куб 2 шт.; наземних горизонтальних резервуарів Р75- 20 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-60 4 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-25 3 шт.), навісом для зберігання бочко-тари (площею 72 м/кв), будівлею насосної станції на складі ПММ (площею 65,90 м/кв), будівлею слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі ПММ (площею 42,20 м/кв), будівлею заправочного складу ПММ (площею 48 м/кв), які знаходилися в м. Кременчук на території аеродрому Велика Кохнівка, чим завдано матеріального збитку Кременчуцькому льотному коледжу.
Під час досудового розслідування встановлено, що 18 січня 2000 року рішенням Рокитнянської сільської Ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області Кременчуцькому льотному коледжу в постійне користування для аеропорту та відповідних споруд були передані 441,15 гектарів землі в межах згідно з планом користування, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею II ПЛ №002291. З моменту видачі вказаного державного акту та до теперішнього часу будь-які зміни до нього не вносилися.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.03.2019 р. №186-р цілісний майновий комплекс Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету (КЛК НАУ) був переданий зi сфери управління Міністерства освіти i науки України до сфери управління Міністерства Внутрішніх справ України з приєднанням його до Харківського національного університету внутрішніх справ (ХНУВС).
Рішенням Вченої ради Харківського національного університету внутрішніх справ від 28.05.2019 р. № 7/4 створено Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ, як відокремлений підрозділ.

Відповідно до статуту ХНУВС, затвердженого Наказом МВС України від 15.05.2012 №429 до територіально відокремлених структурних підрозділів (філій) Університету, що проводять освітню та господарську діяльність, належить Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ (місце знаходження: 39605, Полтавська обл., м. Кременчук, Автозаводський р-н, вул. Перемоги, буд. 17/6), головними завданням якого є здійснення підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації авіаційного персоналу, а також провадження господарської діяльності в галузі цивільної авіації відповідно до вимог чинного законодавства.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 423 від 30.05.2019 р. затверджено акт приймання-передачі від 23.05.2019 р., згідно якого цілісний майновий комплекс КЛК НАУ прийнятий до сфери управління МВС.

Розпорядженням Полтавської обласної державної адміністрації від 17.01.2020 р. № 30 Харківському національному університету внутрішніх справ надана в постійне користування земельна ділянка площею 441,15 га (кадастровий номер :09:000:0001) для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти, яка знаходиться на території Рокитненської сільської роди Кременчуцького району Полтавської області. На вказаній земельній ділянці розміщений аеродром «Кременчук» (Велика Кохнівка) Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ.

Після здійснення державної реєстрації права користування на вказану земельну ділянку та проведення працівниками Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ інвентаризації основних активів, розмішених на аеродромі, було встановлено, що на частині зазначеної земельної ділянки знаходяться будівлі та споруди, які незаконно займає Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «АВІА» ().

Також під час досудового розслідування встановлено, що рішенням Рокитнянської сільської ради від 11 липня 2001 року ТОВ "НВО "АВІА" з порушенням вимог законодавства надана земельна ділянка площею 8330 кв. м., що знаходилась на території аеропорту та була в користуванні КЛК. Внаслідок цього між Рокитнянською сільською радою і ТОВ «НВО Авіа» був укладений договір оренди земельної ділянки від 18.07.2001 року, а 26 грудня 2001 року вищевказана земля була продана ТОВ «НВО «Авіа» Кременчуцькою районною державною адміністрацією. Відчуження землі на користь ТОВ «НВО Авіа» Кременчуцька районна державна адміністрація здійснила всупереч діючому законодавству з наступних підстав:

У відповідності до ст. 4 Земельного кодексу України, затвердженого Постановою Верховної ради України №562 XII від 18.12.1990 року, який діяв до 01.01.2002 року, не підлягали передачі у колективну та приватну власність землі учбових господарств навчальних закладів, землі аеродрому відносились до земель учбового господарства Кременчуцького льотного коледжу.

Крім того, експлуатація аеродромів з метою забезпечення безпеки польотів визначається авіаційними правилами у відповідності до Повітряного кодексу України, затвердженого Постановою Верховної ради України №3168 XII від 04.05.1993 року. Це означає, що згідно ст. 34 Земельного Кодексу України при вилученні земельної ділянки погодження проводиться не лише із землекористувачем, але також і з спеціально уповноваженим органом державного управління, який би забезпечив нормальне функціонування об`єкту, зокрема аеродрому.

Ст. 27 Земельного кодексу також передбачає, що припинення користування земельною ділянкою проводиться лише у разі добровільної відмови від неї.

З цього випливає, що передача землі ТОВ «НВО «АВІА» в оренду та власність у 2001 році була проведена з порушенням вимог Указу Президента від 19.01.1999 року №32/99 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення», Земельного та Повітряного кодексів України, законів України «Про власність», «Про підприємства в Україні», «Про оренду державного та комунального майна», так як була відсутня згода не лише спеціального уповноваженого державного органу Міністерства авіації (забезпечення нормальних умов діяльності аеропорту), а і Міністерства освіти і науки, адже земля належала льотному коледжу на праві повного господарського відання. У відповідності до вищевказаних законів, Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992 року «Про управління майном, що є у загальнодержавні власності», Постанови Верховної Ради України «Про управління майном підприємств, установ та організацій, що є у загальнодержавній власності» №2116 - XII від 14.02.1992 року, закріплене за державним підприємством майно, що є у загальнодержавній власності, передається в оренду чи власність іншій особі лише за згодою відповідного Міністерства.

Надалі 12.02.2003 року Кременчуцька районна державна адміністрація в особі заступника голови адміністрації ОСОБА_5 та ТОВ «НВО «Авіа» в особі директора ОСОБА_6 уклали договір ВАС №736297 довгострокової оренди землі площею 2,9012 га, яка також розташована на території аеродрому Кременчуцького льотного коледжу. Пізніше, 21.09.2004 року ця частина земель КЛК на підставі договору купівлі-продажу №1315 між Кременчуцькою районною державною адміністрацією в особі заступника голови адміністрації ОСОБА_5 та ТОВ «НВО «Авіа» в особі директора ОСОБА_6 була продана у власність ТОВ «НВО «Авіа». На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу Кременчуцькою районною державною адміністрацією ТОВ «НВО «Авіа» був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Передача землі в оренду та приватну власність ТОВ «НВО «Авіа» була проведена посадовими особами з порушенням чинного законодавства України з наступних підстав.

У відповідності до Земельного Кодексу України №2768-III від 25.10.2001 року, землі під аеродромами, службово-технічними територіями з будівлями та спорудами відносяться до земель авіаційного (повітряного) транспорту. Також цим кодексом встановлено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність відносяться землі повітряного транспорту. До земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність відносяться як землі під об`єктами державної власності повітряного транспорту так і земельні ділянки, які закріплені за державними вищими навчальними закладами.

Вищевикладене свідчить про те, що ніяких правових підстав передавати земельну ділянку площею 2,9012 га, яка знаходилась у постійному користуванні Кременчуцького льотного коледжу, як в оренду так і у власність ТОВ «НВО АВІА» у Кременчуцької районної державної адміністрації не було.

Також під час досудового розслідування встановлено, що 20.12.2000 на підставі договору №70 купівлі-продажу ТОВ «НВО «АВІА» придбало у Кременчуцького льотного коледжу частину резервуарів складу паливно-мастильних матеріалів загальним обсягом 5830 м/куб, які знаходилися в м. Кременчук на території аеродрому «В. Кохнівка»: вертикальних наземних резервуарів об?ємом 2000 м/куб 2 шт.; наземних горизонтальних резервуарів Р75- 20 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-60 4 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-25 3 шт..

У вересні 2002 року ТОВ «НВО «АВІА» за договорами купівлі-продажу придбало у Кременчуцького льотного коледжу, чотири будівлі та споруди, а саме: Будівлю заправочного складу паливно-мастильних матеріалів (договір купівлі-продажу від 17.09.2002 № 66), навіс для зберігання бочкотари (договір купівлі-продажу від 17.09.2002 № 67), будівлю насосної станції на складі паливно-мастильних матеріалів. (договір купівлі-продажу від 17.09.2002 № 68), будівлю слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі паливно-мастильних матеріалів (за договором купівлі-продажу від 17.09.2002 № 69).

На той час Кременчуцький льотний коледж був юридичною особою та перебував у сфері управління Міністерства освіти і науки України. Пунктом 42 статуту Кременчуцького льотного коледжу, який діяв на час укладання договорів, відчудження майна, що закріплене за коледжем, здійснюється за погодженням Міністерства освіти України у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п. 4. Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю (затвердженого Наказом Фонду державного майна України 30.07.99 №1477 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 серпня 1999 р. за №573/3866) та п. 4 Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю (затвердженого Наказом Фонду державного майна України 22.09.2000 №1976 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2000 р. за №692/4913), чинних на час укладення вищевказаних договорів купівлі-продажу, відчуження майна державного підприємства проводиться безпосередньо підприємством після отримання на це дозволу центрального або місцевого органу виконавчої влади, уповноваженого здійснювати функції управління державним майном (в даному випадку Міністерством освіти і науки України), за погодженням з Фондом державного майна України або його регіональними відділеннями.

На даний час жодних відомостей про надання Міністерством освіти України дозволу на відчуження вищевказаних об`єктів нерухомості та погодження Фондом державного майна України або його регіональними відділеннями даних договорів не відшукано.

Також встановлено, що 23.10.2009 року на підставі рішення виконавчого комітету Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 22.10.2009 року №82, ТОВ «НВО «АВІА» отримало Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно якого майновий комплекс будівель та споруд за адресою: Полтавська область, Кременчуцький р-н., с. Рокитне, вул. Сковороди, буд. 56: будівля майстерні по обслуговуванню високотехнологічного обладнання, А, А1,А2,а, 377,5 кв.м.; будізля-насооної -станцій, Г, 65,5 кв.м.; будівля слюсарної майстерні - для виконання ремонтно-профілактичних робіт; будівля зварювальної майстерні, Д,Д1,Д2, д, 171,0 кв.м.; будівля пункту зберігання те видачі олив, Е, 31,0 кв.м.; надземні резервуари Р-75, №1-20; резервуари РВС-2000, №21-22; резервуари Р-60, №23-26; резервуари Р-25, №27-29; резервуар Р-15, №30.
Тобто до складу даного майна увійшли споруди та будівлі, які були придбані на підставі вищезазначених договорів у Кременчуцького льотного коледжу, а також новозбудовані приміщення.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону України Про освіту від 23.05.1991 № 1060-XІІ основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних закладів освіти, установ, організацій та підприємств системи освіти не підлягають вилученню, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 63 Закону України Про освіту" (в редакції від 01.01.2002 р.)" об`єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та науковим процесом,не підлягають приватизації,перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції, чинній на момент укладання договорів) приватизації не підлягають об`єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об`єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення. Загальнодержавне значення мають зокрема, об`єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Таким чином, вищевказані договори купівлі-продажу будівель та споруд, що належали Кременчуцькому льотному коледжу, були укладені в порушення ст. 63 Закону України «Про освіту», ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю, затверджене наказом Фонду державного майна України від 22 вересня 2000 р. N 1976 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2000 р. за N 692/4913, тобто не дотримано встановленого порядку відчуження об`єктів державної власності, не враховано заборону такого відчуження та не погоджено таке відчуження з уповноваженим державою органом, який повинен надавати згоду на його здійснення, а саме Фондом державного майна України, або регіональним відділенням.

18.03.2021 року під час огляду земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0001 виявлено на території аеродрому ряд будівель та споруд, а саме:

- майновий комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Рокитне, вул. Сковороди, 56, які перебувають у власності ТОВ "НВО "АВІА": будівля майстерні по обслуговуванню високотехнологічного обладнання, А, А1,А2,а, 377,5 кв.м.; будізля-насооної -станцій, Г, 65,5 кв.м.; будівля слюсарної майстерні - для виконання ремонтно-профілактичних робіт; будівля зварювальної майстерні, Д,Д1,Д2, д, 171,0 кв.м.; будівля пункту зберігання те видачі олив, Е, 31,0 кв.м.; надземні резервуари Р-75, №1-20; резервуари РВС-2000, №21-22; резервуари Р-60, №23-26; резервуари Р-25, №27-29; резервуар Р-15, №30,та частина збудована капітальних споруд, на які відсутні дозвільні документи на проведення будівництва.

- капітальні будівлі, тимчасові споруди та пункти наливу з обладнанням для рідкого палива, якими користується ТОВ "НВО "АВІА", які не входять до майнового комплексу будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Рокитне, вул. Сковороди, 56, а саме: тимчасова споруда КПП; пункт наливу №1, що складається з навісу та устаткуванням для наливу рідкого палива; резервний пункт наливу, що складається з навісу та устаткування для заливу рідкого палива; пункт наливу, що складається з навісу та устаткування для заливу рідкого палива; будівля для охоронців, що являє собою капітальну споруду з селікатної цегли; прямокутний металевий навіс; тентові навіси та металеві контейнера; пункт наливу №3, що складається з навісу та устаткування для заливу рідкого палива.

- будівлі, споруди та резервуари, які належать Кременчуцькому льотному коледжу ХНУВС.

Крім цього, під час огляду інженером-землевпорядником проведено вимірювання земельної ділянки, будівель та споруд що розташовані та земельній ділянці з кадастровим номером :09:000:0001 та складено план кадастрової зйомки території, згідно якого встановлені межі території, що перебуває в постійному користуванні Харківського національного університету внутрішніх справ для будівництва та обслуговування закладів освіти на площі 4,444,7 га та встановлені координати поворотних точок меж земельної ділянки: 1. Х 5436016.710 Y 5151927.000; 2. X 5435926.310 Y 5151886.320; 3. X 5435974.970 Y 5151807.340; 4. X 5435997.800 Y 5151814.980; 5. X 5436026.067 Y 5151738.073; 6. X 5436028.580 Y 5151732.340; 7. 5436029.417 Y 5151732.652; 8. X 5436031.640 Y 5151728.490; 9. X 5436031.610 Y 5151727.540; 10. X 5436034.470 Y 5151723.430; 11. X 5436035.620 Y 5151723.190; 12. X 5436038.180 Y 5151719.840; 13. X 5436039.561 Y 5151717.756; 14. X 5436042.880 Y 5151713.890; 15. X 5436051.060 Y 5151711.230; 16. X 5436207.100 Y 5151735.260; 17. X 5436225.320 Y 5151750.300; 18. X 5436209.840 Y 5151893.580; 19. X 5436091.610 Y 5151914.240; 20. X 5436056.190 Y 5151920.200; 21. X 5436048.590 Y 5151922.460.

Дані обставини підтверджують факт самовільного зайняття земельної ділянки та самовільного будівництва на ній.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України Про добровільне об`єднання територіальних громад розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13 травня 2020 р. №571-р затверджено перспективний план формування територій громад Полтавської області, відповідно до якого Рокитненська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, в якій зберігаються оригінали вищевказаних документів, ввійшла до складу Омельницької об`єднаної територіальної громади з адміністративним центром в с. Омельник Кременчуцького району Полтавської області.
Частиною 4 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» визначено, що з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, здійснюється реорганізація відповідних сільських, селищних, міських рад, розміщених поза адміністративним центром об`єднаної територіальної громади. Реорганізація здійснюється шляхом приєднання цих рад до ради-головної садиби.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України ««Про добровільне об`єднання територіальних громад» від 05.02.2015 р. № 157-VIII об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

У ст. 104 Цивільного кодексу України також зазначено, що у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Рішеннями Господарського суду Полтавської області та постановами Вищого господарського суду України у справі №22/67-3/25 визнано недійсним договір купівлі-продажу від 26.12.2001 земельної ділянки площею 0,83 га між ТОВ "НВО "АВІА" та Кременчуцькою районною державною адміністрацією та державний акт виданий ТОВ "НВО "АВІА" на право власності на земельну ділянку площею 0,8320 га, у справі №22/68-19/146 визнано недійсним договір купівлі-продажу від 21.09.2004 земельної ділянки укладений між ТОВ "НВО "АВІА" та Кременчуцькою районною державною адміністрацією та державний акт виданий ТОВ "НВО "АВІА" на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що майновий комплекс будівель та споруд за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Рокитне, вул. Сковороди, буд. 56 належить ТОВ "НВО "АВІА" ().

Оскільки фактично на вказаній земельній ділянці знаходяться об?єкти нерухомості, які здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, постановою слідчого від 19.03.2021 року, вказані будівлі були визнані речовим доказом по кримінальному провадженні.
В ході розслідування кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказану земельну ділянку, на якій знаходиться майновий комплекс будівель та споруд, що належить ТОВ «НВО АВІА» за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Рокитне, вул. Сковороди, 56.

Таким чином, не накладення арешту із застосуванням заборони користування та розпорядження майном особам, які зацікавлені ходом досудового розслідування, може призвести до втрати, вказаних речових доказів, які мають значення для доказування кримінального правопорушення, що в подальшому перешкоджатиме розслідуванню кримінального провадження та встановленню усіх обставин даної події, зокрема може призвести до втрати можливості, проведення відповідних судових експертиз з метою визначення шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Судом встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000602 від 21.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Слідчий у клопотанні вказує мету забезпечення збереження як речового доказу вказаної земельної ділянки та недопущення подальшого їх використання будь-якими особами на весь період досудового розслідування.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Слідчий суддя, з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, зобов`язаний розглянути заявлене клопотання лише у межах його доводів та вимог, якими у даному випадку є арешт визначених земельних ділянок.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), а також розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1 ст.173 КПК України).

Слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією за ч. 3 ст. 191 КК України, за фактом заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем, а саме: службові особи ТОВ «НВО «АВІА» за попередньою змовою зі службовими особами Кременчуцького льотного коледжу, всупереч «Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 30 липня 1999 р. №1477, шляхом укладення договорів купівлі-продажу, без погодження з Фондом державного майна України, заволоділи частиною резервуарів складу паливно-мастильних матеріалів загальним обсягом 5830 м/куб (вертикальних наземних резервуарів об?ємом 2000 м/куб 2 шт.; наземних горизонтальних резервуарів Р75- 20 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-60 4 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-25 3 шт.), навісом для зберігання бочко-тари (площею 72 м/кв), будівлею насосної станції на складі ПММ (площею 65,90 м/кв), будівлею слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі ПММ (площею 42,20 м/кв), будівлею заправочного складу ПММ (площею 48 м/кв), які знаходилися в м.Кременчук на території аеродрому Велика Кохнівка, чим завдано матеріального збитку Кременчуцькому льотному коледжу, що зафіксовано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Предметом злочину, передбаченого ст.191 КК України, є чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її віданні (майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання тощо).

Разом із тим, земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами суб`єктів власності. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки (ст.79 Земельного Кодексу України).

Посилання слідчого в клопотанні про арешт майна на те, що зазначена земельна ділянка зберегла на собі сліди кримінального правопорушення, зокрема, на ній знаходяться об`єкти нерухомого майна, які є предметами, що були об`єктом кримінального правопорушення, суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, слідчим не доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Отже, під час розгляду клопотання про накладення арешту на земельну ділянку у кримінальному провадженні не доведено необхідності арешту майна, та подане клопотання не містить будь-яких доказів існування ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Зазначене узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, судам необхідно визначати необхідність втручання в мирне володіння майном, визначення підстав та умов такого втручання й про критерії визначення хиткої межі для дотримання балансу між суспільними і приватними інтересами, щоб не покласти на одну зі сторін непомірного тягаря.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Так, вимоги ч.1ст.173 КПК України зобов`язують слідчого суддю, суд відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Враховуючи зміст клопотання про арешт майна і заявлену підставу та мету для його арешту, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, викладених слідчим у клопотанні, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено, що без арешту вказаного майна неможливо проведення слідчих дій, а також не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи осіб, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме обмеження права власності, є розумними і співрозмірними із завданням кримінального провадження.

Таким чином, на підставі викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що слідчим не доведено наявність передбачених законом правових підстав та необхідності накладення арешту на майно, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 132, 167, 170-179, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000602 від 21.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1