ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/1977/21 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/365/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000181 від 04.02.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

06.02.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тяжкість кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Посилався на те, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України стосовно ОСОБА_8 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.02.2021 року задоволено клопотанняслідчого.

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком до 05.04.2021 включно.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на підозрюваного обов`язки: цілодобово не залишати місце свого проживання під домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в їзд в Україну; не спілкуватись зі свідками у кримінальному провадженні №0000181 від 04.02.2021.
У разі, вирішення, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним, визначити місце тримання під вартою ОСОБА_8 - на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_2 (за адресою: АДРЕСА_2 ).

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_8 веде нормальний спосіб життя, перебуває у шлюбі, володіє квартирою, у якій постійно проживає разом з дружиною, є дуже поважною людиною, тобто має міцні соціальні зв`язки, майже все своє життя присвятив військовій службі та захисту країни, що безпосередньо виразилося у його участі в антитерористичній операції у Донецькій та Луганській областях та має численні заслуги перед Україною, у зв`язку з чим має багато почесних винагород за роки своєї служби

Посилається на те, що ОСОБА_8 свою вину у вчиненому злочині визнає в повному обсязі та хоче відшкодувати потерпілим спричинену ним моральну шкоду, раніше не судимий, за час військової служби ОСОБА_8 не мав доган чи дисциплінарних проступків. Тому, на думку захисника, застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його постійного проживання було б доцільним та повністю б гарантувало виконання підозрюваним ОСОБА_8 всіх покладених на нього обов`язків.
Вказує на те, що перебування ОСОБА_8 під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» може становити для нього надмірний тягар, зважаючи на наявні у нього низки захворювань.
Крім того, посилається на те, що оскільки підозрюваний є військовослужбовцем, то місцем його утримання під час арешту має бути саме гауптвахта Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, відповідно до п.2 Інструкції «Про порядок і умови утримання засуджених, узятих під варту та затриманих військовослужбовців», затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.09.2013 №656.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а також зазначив та просив суд взяти до уваги, що Ісаічев відшкодував матеріальну шкоду потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . На теперішній час потерпілі претензій щодо відшкодування матеріальної шкоди до підозрюваного не мають, звертатись з позовами не будуть та не заперечують проти звільнення ОСОБА_8 проти звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України про що свідчать їх нотаріально завірені заяви.

Підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, як таку, що постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту ДТП СУ ГУНП України в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000181 від 04.02.2021 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

05.02.2021 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.02.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
Згідно наданих стороною обвинувачення даних, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вказане об`єктивно свідчить про наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

З урахуванням фактичних обставин справи, а саме того, що ОСОБА_8 04.02.2021 року приблизно о 20:40, керував технічно справним автомобілем «ГАЗ 31105-801», р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та рухався по вул. Московській в с.Олексіївки Богодухівського району Харківської області, в напрямку с.Водяне Богодухівського району Харківської області діючи необережно, проявив необачність, не врахував дорожню обстановку, вибрав небезпечні прийоми керування та швидкість руху, чим грубо порушив вимоги п.12.1. ПДР України, та допустив наїзд на пішохода, яка знаходилась на проїжджій частині, після чого ОСОБА_8 зупинився, відновив свій рух, при цьому розвернувся, і продовжив рух в зворотному напрямку та скоїв переїзд через потерпілу, яка вже лежала на проїжджій частині. Внаслідок ДТП потерпіла від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події, то зазначене свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема здоров`я населення держави, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків, впливати на свідків.

Колегія суддів зазначає, що слідчим суддею було взято до уваги особу підозрюваного та приймає до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується та має відзнаки за час військової служби, проте зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення протиправних дій, які стали наслідком смерті потерпілої.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про те, що перебування ОСОБА_8 під вартою може становити для нього надмірний тягар, зважаючи на наявні у нього захворювання колегія суддів на цей час відхиляє, оскільки вказані обставини повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої підозрюваний має процесуальне право заявляти клопотання слідчому. Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє суд апеляційної інстанції процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження певними висновками експертів, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.14 КВК України військові частини, гауптвахти виконують покарання у виді позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, службового обмеження для військовослужбовців, засуджених за кримінальні проступки, арешту з утриманням засуджених на гауптвахтах, а також здійснюють контроль за поведінкою засуджених військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Тобто, як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчинені злочину не пов`язаного з його діяльністю, військовослужбовця, а тому посилання захисника на те, що оскільки ОСОБА_8 є військовослужбовцем, тому місцем його утримання під час арешту має бути саме гауптвахта Військової служби правопорядку у Збройних Силах України є помилковими.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 свою вину визнав, співпрацює з органами досудового слідства, відшкодував моральну шкоду потерпілим не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не спростовують висновки слідчого судді і не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення слідчого судді, оскільки на час розгляду відповідного клопотання вищевказані обставини не були відомі суду першої інстанції.

Посилання адвоката на заяви потерпілих про те, що вони не заперечують щодо призначення покарання ОСОБА_8 на підставі ст.ст.69, 75 КК України, на даному етапі кримінального провадження не можуть бути вирішеними, оскільки такі питання повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті під час ухвалення вироку.

Таким чином на підставі викладеного, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: