Дата документу 11.02.2021 Справа № 334/7535/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/358/21Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/7535/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.186 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003397, № 0000908, № 0002039, № 0000957, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13.05.2004 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 75, ч. 1 ст. 76 КК України до 1 року обмеження волі з випробувальним строком 1 рік;

- 21.06.2004 року Єнакієвським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, від відбуття покарання звільнено з іспитовим терміном на 2 роки;

- 29.11.2004 року Краматорським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 104 України до 2 років позбавлення волі, приєднано покарання за вироком від 26.06.2004 року, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном на 2 роки;

- 18.07.2005 року Куйбишевським районним судом м. Донецька за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі;

- 04.12.2007 року Центрально-міським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 04.03.2011 року, невідбутий строк покарання 1 рік 8 місяців 14 днів;

- 17.09.2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 16.11.2018 року по відбуттю строку покарання;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Строк покарання ухвалено обчислювати з моменту затримання з 07.10.2019 року.

Зараховано у строк покарання попереднє ув`язнення в період з 07.10.2019 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалено залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 3500,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 827,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 700,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 4500,00 грн.

Цивільний позов ТОВ «Аптека-Магнолія» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Аптека-Магнолія» на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 785,00 грн.

Згідно вироку суду першої інстанції, 24.04.2019 року, приблизно о 17 годині 05 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, з вітрини таємно викрав грошові кошти на загальну суму 3500,00 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 3500,00 гривень.?

23.05.2019 року, приблизно о 14 годині 13 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, знаходячись в приміщенні аптеки «Аптека № 1» ФОП « ОСОБА_12 », розташованої по АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу із коробки, таємно викрав майно ФОП « ОСОБА_12 », а саме вимірювач АТ цифровий автомат по зап`ястку «WS-1000 NІSSEI» вартістю 827,00 гривень без урахування ПДВ. При цьому, сховавши під куртку вказаний вимірювач та будучи упевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, вийшов з торгового залу, не розрахувавшись за вказане майно та розпорядився їм на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ФОП « ОСОБА_12 » матеріальну шкоду на суму 827,00 гривень.

27.05.2019 року, приблизно о 15 годині 25 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, знаходячись в приміщенні магазину «Бриз», розташованого по АДРЕСА_5 , шляхом вільного доступу з пакету, який належав ОСОБА_13 , таємно викрав гаманець вартістю 200,00 гривень, в якому знаходились грошові кошти у сумі 700,00 гривень та перепустка до гуртожитку, яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, одна банківська картка ПАТ «Ощадбанк» та одна банківська картка АТ КБ «Приватбанк», які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, а також дисконтні карти магазинів, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, які належать ОСОБА_13 , сховавши гаманець під кофту, яка висіла на його правій руці, та будучи упевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, вийшов з торгового залу магазину «Бриз» та розпорядився ним на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 900,00 гривень.

09.06.2019 року, приблизно о 10 годині 24 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, знаходячись в приміщенні магазину «Колбас Маркет», розташованого по вулиці Ентузіастів, 2 в м. Запоріжжі, шляхом вільного доступу із сумки ОСОБА_10 таємно викрав гаманець вартістю 350,00 гривень, в якому знаходились грошові кошти у сумі 350,00 гривень, одна банківська картка ПАТ «Ощадбанк» та одна банківська картка АТ КБ «Приватбанк», які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, а також дисконтні карти магазинів, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють. При цьому, сховавши гаманець під кофту, яка висіла на його правій руці, будучи упевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, вийшов з торгового залу магазину «Колбас Маркет» та розпорядився ним на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив матеріальну шкоду на суму 700,00 гривень.

21.06.2019 року, приблизно о 15 годині 17 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, знаходячись в приміщенні філії АТ КБ «Приватбанк», розташованої по вулиці Героїв 93-ї бригади, 14 в м. Запоріжжі, шляхом вільного доступу з поверхні столу, який є робочим місцем співробітника вказаного банку ОСОБА_11 , таємно викрав мобільний телефон марки НОМЕР_1 моделі «Redmi 5 Plus» Іmеі92020, вартістю 4500,00 гривень. При цьому, сховавши у карман шортів вказаний мобільний телефон та будучи упевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, вийшов з приміщення банку та розпорядився ним на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 4500,00 гривень.

07.08.2019 року, приблизно о 12 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в магазині «Аврора», що розташований по вул. Чарівній, буд.70 в м. Запоріжжі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до підсобного приміщення вказаного магазину, де таємно, шляхом вільного доступу, викрав, взявши зі столу, майно, що належить потерпілій ОСОБА_14 , а саме мобільний телефон «Huawei Y3II», модель «LUA - U22» в корпусі чорного кольору, вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 410 від 12.12.2019 року, складає 1266,67 гривень. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 поклав вищевказаний мобільний телефон до свого карману штанів та направився на ринок «Анголенко» в м. Запоріжжі, де в одному з кіосків збув вказаний мобільний телефон громадянину ОСОБА_15 за грошові кошти в сумі 600,00 гривень, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_14 на загальну суму 1266,67 гривень.

26.09.2019 року, о 20 годині 18 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, увійшов до торгового залу аптеки «Копійка», яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, 16. Перебуваючи в торговому залі вказаної аптеки, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, взяв з полиці одну упаковку нічного крему від зморшок «Vichy LiftActiv Night», 50 мл, вартістю 654 грн. 92 коп. без урахування ПДВ, яка належить TOB «Аптека-Магнолія», та поклав її до правої кишені куртки, в яку він був одягнутий. Вказані злочинні дії ОСОБА_7 були помічені фармацевтом аптеки ОСОБА_16 , який зажадав від ОСОБА_7 припинити злочинні дії та повернути товар. ОСОБА_7 , чітко усвідомлюючи, що його злочинні дії помічені та носять відкритий характер, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, утримуючи при собі викрадене майно, відштовхнувши ОСОБА_16 , втік з місця вчинення злочину. В результаті злочинних дій, ОСОБА_7 відкрито викрав майно, яке належить ТОВ «Аптека - Магнолія», спричинивши матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить застосувати до нього принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки він повністю визнав свою вину, щиросердно розкаявся у скоєному та допомагав слідству під час слідчих дій та просить призначити йому мінімальне покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, який прохав задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, правильність кваліфікації його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому колегією суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, не переглядаються.

Порушень ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Доводи обвинуваченого про необхідність застосування до нього принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, замість принципу часткового складання призначених покарань, з огляду на те, що він повністю визнав свою вину, щиросердно розкаявся у скоєному та допомагав слідству під час слідчих дій, не є слушними, виходячи з наступного.

Зі змісту скарги вбачається, що обвинувачений фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, а також інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи» індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України» заява № 36650/03 від 12.01.2012 року), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду, тощо.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, що вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначив його, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Як вбачається з вироку, відповідно до ст. 70 КК України, суд першої інстанції спочатку призначив ОСОБА_7 покарання за кожний окремий злочин, а остаточне покарання визначив шляхом часткового складання призначених покарань.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного або часткового складання призначених покарань, є правом, а не обов`язком суду. Суд першої інстанції є незалежним у виборі принципу призначення покарання за сукупністю злочинів.

На переконання колегії суддів, остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального закону, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, і тому не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості чи надмірним для досягнення мети покарання.

Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 по зазначених у ній доводах, а відтак і відсутності підстав для зміни судового рішення і пом`якшення призначеного обвинуваченому остаточного покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4