Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1679/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 23.09.2020 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нові Білокоровичі Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, інваліда 3-ї групи, не одруженого, не працюючого, не депутата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
20.09.2020 року ОСОБА_4 , перебував за власним місцем проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , того ж дня близько 17 год. до ОСОБА_4 зателефонувала його падчерка ОСОБА_6 , яка повідомила, що у неї з співмешканцем ОСОБА_5 стався конфлікт та вона потребує допомоги.
Після чого ОСОБА_4 взяв велосипед та поїхав до місця їх проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .
Того ж дня близько 17 год. 10 хв. ОСОБА_4 , приїхав на територію вищевказаного домоволодіння, з будинку вийшов ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, підійшовши до останнього у ОСОБА_4 виник злочинний умисел , направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_4 наніс три ідентичні удари кулаком лівої руки в область перенісся , від яких ОСОБА_5 перекинувся через капот автомобіля марки «Москвич», який стояв на території домоволодіння та впав на купу каміння. Внаслідок чого заподіяв останньому відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 115 від 23.09.2020 року тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа без зміщення, синця на спинці носа та внутрішньому куті лівого ока, садна на спинці носа, синця в ділянці зовнішнього кута лівого ока, які супроводжувалися ЗЧМТ, струсом головного мозку та які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений із обмеженням прав на апеляційне оскарження відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, а також запевнив, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись, а тому просив суд суворо його не карати. Повідомив, що він отримує пенсію у розмірі приблизно 1700 гривень щомісячно.
Прокурор у судовому засіданні просить суд визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Також прокурор повідомив, що витрати на проведення судових експертиз відсутні.

Потерпілий ОСОБА_5 відносно призначення міри покарання обвинуваченому не заперечує, претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини провадження, беручи до уваги те, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, які не заперечують проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального проступку та винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального проступку, як таких, що ніким не оспорюються, окрім допитів обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів експертних висновків та дослідженням характеризуючих особу ОСОБА_4 матеріалів.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.ст. 66, 67 КК України , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії проступків, особу винного, який визнав повністю свою вину та розкаявся у вчиненому кримінальному проступку, характеризується за місцем проживання задовільно, на диспансерних обліках у нарколога та психіатра не перебуває, не працюючий, є інвалідом 3-ї групи, раніше не судимий, а тому виходячи з наведеного, суд дійшов переконання, що ОСОБА_4 необхідно обрати покарання у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, витрати на проведення судових експертиз у справі відсутні.

Матеріальна шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення відсутня.

На підставі наведеного та керуючись: ст.ст. 50, 65 , 66, 67, ч.2 ст. 125 КК України ; ст.ст. 370, 373, 374, 376, 392, 393, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одну тисячу сімсот гривень).
Вирок суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення через Олевський районний суд Житомирської області з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1