Справа №: 343/360/18
Провадження №: 1-кп/0343/29/21
У Х В А Л А
про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
24 березня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000019 від 07.01.2018 відносно

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого- ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

в Долинському районному суді Івано - Франківської області на розгляді перебуває вказане кримінальне провадження.

Враховуючи постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», лист голови Ради суддів України від 16.03.2020 про запровадження особливого режиму роботи судів України, рішення державної комісії ТЕБ та НС від 23.02.2021 про запровадження в Івано - Франківській області з 00 годин 00 хвилин 26 лютого 2021 року червоного рівня епідемічної небезпеки та повідомлення начальника ДУ " Івано - Франковської установи виконання покарань №12" про стан стрімкого зростання захворюваності в УВП №12, суд 23.03.2021 постановив ухвалу здійснювати дистанційне судове провадження шляхом одночасної відеоконференції між Долинським районним судом Івано - Франківської області та ДУ "Івано - Франківська установа виконання покарань №12", куди прибув обвинувачений ОСОБА_3 .

Ухвалою Долинського районного суду Івано - Франківської області від 02.02.2021 в судовому засіданні ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 02.04.2021.

Прокурор ОСОБА_5 24.03.2021 на електронну адресу суду подала клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на строк 60 днів. Обґрунтовує клопотання тим, що метою продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому є забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених процесуальних обов`язків. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який відповідно до ч. 3 ст. 185 КК України карається позбавленням волі від 3 до 6 років.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які мають місце і на даний час, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_3 , який не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на решту не допитаних у судовому засіданні свідків кримінального провадження, оскільки є місцевим жителем і особисто знайомий з усіма учасниками кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, офіційно ніде не працює, і в обґрунтування продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 посилається на необхідність запобігання спробам вчиняти зазначені вище дії. З наведених підстав просила задовольнити подане клопотання.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала подане нею клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти даного клопотання. Просив змінити його підзахисному запобіжний захід на більш м`який, зокрема цілодобовий домашній арешт, оскільки прокурорм не наведено ризиків зазначених в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, повідомив, що у УВП №12 складна епідеміологічна ситуація, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 у вирішенні даного клопотання посилається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника, дослідивши доводи, викладені в клопотанні, вивчивши матеріали провадження, дійшов такого висновку:

Частиною 1 - 3 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Як зазначено в ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стаття 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 "Про взяття під варту до суду" вказує, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Як вбачається з обвинувального акта, обвинуваченому ОСОБА_3 інкриміновано вчинення умисного тяжкого злочину під час непогашеної судимості за вчинення корисливого злочину, за який, у разі визнання його винуватим, передбачена відповідальність виключно у вигляді позбавлення волі. Він без будь - яких сталих соціальних зв`язків та офіційних матеріальних доходів, а, отже, усвідомлює неминучість покарання, що може спонукати його переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_3 є місцевим жителем, що може також спонукати його незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Таким чином, суд приходить до переконання, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, наявної обґрунтованої підозри та ризиків на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, а також, беручи до уваги відомості щодо особи обвинуваченого те, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 спливає, виходячи з принципу презумпції невинуватості, суд дійшов висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашній арешт, на даний час не може гарантувати його належну поведінку. Окрім цього, жоден із інших альтернативних запобіжних заходів не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати.

З наведенх підстав у задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме на цілодобовий домашній арешт, слід відмовити.

З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та узгоджується з п. 79 рішення у справі "Харченко проти України" від 10.05.2011, яке є остаточним, оскільки по справі існує підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, корисливий мотив кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також особу ОСОБА_3 його матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, суд вважає за необхідне визначити заставу, встановлену ст. 182 КПК України у розмірі 90 800 грн, що становить 40 розмірів прожиткового мінімумуму для працездатних осіб, станом на 01 січня 2021 року, оскільки внесення застави в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений у будь - який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати до Долинського районного суду Івано - Франківської області в судові засідння згідно повідомлення;

- повідомляти прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Отже, суд вбачає достатньо підстав для задоволення клопотання поданого прокурором, та вирішує продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою до 22 травня 2021 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 331, 336, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 задовольнити.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 (шістдесят) днів - до 22 травня 2021 року включно.

Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання ухвали доручити начальнику Державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12", якому направити копію даної ухвали.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити заставу у розмірі 90 800 грн, що становить 40 розмірів прожиткового мінімумуму для працездатних осіб, станом на 01 січня 2021 року, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на такі реквізити: одержувач - ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код - 26289647, банк одержувача - ДКСУ м. Київ, МФО- 820172, р/р (IBAN) - UA0002265.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали до 22 травня 2021 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до Долинського районного суду Івано-Франківської області в судові засідння згідно повідомлення,

- повідомляти прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на реквізити: одержувач - ТУ ДСА України в Івано - Франківській області, код - 26289647, банк одержувача - ДКСУ м. Київ, МФО- 820172, р/р (IBAN) - UA0002265 коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Івано - Франківська установа виконання покарань № 12".

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Івано - Франківська установа виконання покарань № 12", якщо у неї відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання ОСОБА_3 під вартою, негайно має здійснити розпорядження про звільнення його з-під варти та повідомити суддю Долинського районного суду Івано - Франківської області ОСОБА_1 .

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано - Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Долинський районний суд Івано - Франківської області.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1