Справа № 147/1246/15-к
Провадження №11-кп/801/838/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000267 від 11.10.2014 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Душанбе, Таджикистан, росіянина, громадянина Російської Федерації, з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні № 0000267 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3. ст. 187 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2021 року запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено на 60 діб, починаючи з 13.05.2021 року до 11.07.2021 року включно.
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив змінити ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувати відносно нього запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою.
Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого мотивовано тим, що судом не прийнято до уваги, що він тривалий термін знаходиться під вартою в слідчому ізоляторі та з урахуванням ч.5 ст. 72 КК України 16.06.2021 року в нього закінчується максимальний термін покарання передбачений ч.3 ст. 187 КК України.
Ризики. передбачені ст. 177 КПК України на даний час не існують, він не має наміру уникати кримінальної відповідальності, оскільки фактично відбув покарання за ч.3 ст. 187 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, оскільки ОСОБА_6 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, свідки у даному кримінальному провадженні не допитані, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , які просили застосувати запобіжний захід не повязаний з тримання під вартою, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000267 від 11.10.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України, перебуває на розгляді у суді першої інстанції.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Судом враховано, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у виді позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину вчиненого із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за яке передбачено покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, свідки у вказаному кримінальному провадженні на даний час не допитані, обвинуваченому ОСОБА_6 відомі їх адреси, крім того, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 перебував у розшуку, що свідчить про наявність існування ризиків передбачених в ст. 177 КПК України, а саме спробам переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків, потерпілого, тому продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає критеріям справедливості та співмірності (пропорційності).
Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , що прокурором не доведено існування ризиків не знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду.
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо застосування відносно нього більш мякого запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи особливо тяжке кримінальне правопорушення, проявив самовпевненість у безкараності за свої вчинки, таким чином, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд продовжив відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.

З матеріалів провадження убачається, що судом першої інстанції прийнято рішення щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з урахуванням клопотання ОСОБА_6 про застосування відносно нього п. ґ ч.5 ст.72 КК України.
При цьому судом першої інстанції прийнято до уваги ст. 72 КК України, у якій чітко визначено підстави для її застосування, а саме те, що здійснення зарахування строку попереднього ув`язнення особі у строк призначеного покарання передбачено лише у випадку засудження особи до покарання у виді позбавлення волі чи інших видів покарання. Передумовою для застосування ст. 72 КК України є засудження особи та призначення їй покарання, що здійснюється виключно вироком суду.
Оскільки у кримінальному провадженні № 0000267 від 11.10.2014 року триває судовий розгляд, обвинувачений ОСОБА_6 не є засудженим, покарання йому не призначено, тому підстави для застосування ст. 72 КК України відсутні.
З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд підстав для скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2021 року не вбачає
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4