Справа № 203/753/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2021 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національної поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту, заявлене у рамках кримінального провадження №0000913, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання прокурора, заявлене у рамках кримінального провадження №0000913, про накладення арешту на майно підозрюваного у кримінальному провадженні ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.171 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи поставлені в клопотанні питання, для запобігання перерахування майна, його відчуження на користь третіх осіб та забезпечення арешту майна, слідчий суддя у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України вважає за необхідне провести його розгляд без повідомлення підозрюваного.
Також з огляду на положення ч.1 ст.171 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності прокурора.
Перевіривши викладені в клопотанні доводи та надані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.
Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).
В свою чергу ч.5 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно ч.ч.10,11 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Під час розгляду клопотання встановлено, що в провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000913, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2020 року за ч.3 ст.368 КК України.
Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.
26.02.2021 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України було повідомлено ОСОБА_4 за фактом одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду і в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної винагороди.
В наданому клопотанні прокурор просив накласти арешт на належне на праві власності ОСОБА_4 майно, а саме: частину квартири АДРЕСА_1 , обмеживши підозрюваного у праві на відчжуення вказаного нерухомого майна; а також на належний останньому транспортний засіб легковий автомобіль Subaru Legasy, 2002 р.в., н/з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , обмеживши підозрюваного у праві на користування та відчуження вказаного рухомого майна.
Згідно наданої до клопотання реєстраційної картки транспортного засобу Subaru Legasy, 2002 р.в., н/з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , вбачається, що останній зареєстрований за ОСОБА_4 .
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої станом на 18.02.2021 року вбачається, що за ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності зареєстрована частина квартири АДРЕСА_1 .
Перевіряючи доводи клопотання, слідчий суддя враховує, що надані до нього матеріали кримінального провадження в достаній мірі свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та обгрнутовану підозру у його вчиненні ОСОБА_4 .
Враховуючи, що санкція ч.3 ст.368 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність передбачених ч.1, п.п.1.3 ч.2, ч.ч.3,5 ст.170 КПК України підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підозрюваного.
В звязку з цим, клопотання прокурора слід задовольнити, наклавши арешт на належну підозрюваному частину квартири АДРЕСА_1 , транспортний засіб Subaru Legasy, 2002 р.в., н/з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , шляхом заборони ОСОБА_4 відчужувати вказане нерухоме та рухоме майно.
Крім того, слідчий суддя приймає до уваги, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а тому його подальша експлуатація може призвести до його пошкодження або знищення, що може призвести до втрати вказаного майна, як об`єкту. Тому, накладаючи арешт на транспортний засіб шляхом заборони його відчуження, одночасно слід заборонити користування останнім.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,170-172,175,309,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національної поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту, заявлене у рамках кримінального провадження №0000899 задовольнити.
Накласти арешт на частину квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 36239713), що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , з позбавленням останнього права відчуження вказаного нерухомого майна.
Накласти арешт на транспортний засіб - легковий автомобіль Subaru Legasy, 2002 р.в., н/з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , з позбавленням останнього права відчуження та користування вказаним транспортним засобом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала в частині накладення арешту підлягає негайному виконанню відповідно до ч.1 ст.175 КПК України з дня її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1