Справа № 502/2039/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2021 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кілія, кримінальне провадження відомості про яке 13.10.2020 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000362, за звинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліски, Ізмаїльського району, Одеської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, тимчасово не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Дмитрівка, Ізмаїльського району, Одеської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, тимчасово не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до вимог ст. 89 КК України такого, що судимостей не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

07.11.2020 близько о 22 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу проникли на неогороджене подвір`я б. АДРЕСА_3 , де незаконно заволоділи мопедом «Дельта», вартістю 7200 гривень, який належить ОСОБА_8 .

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 289 ч. 2 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 289 ч. 2 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Під час досудового провадження, 25.11.2020 року, між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України були надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з кожним окремо, укладені угоди про визнання останніми винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України.

Згідно з умовами вказаної угоди про визнання винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, беззастережно визнали себе винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, щиро розкаялись і активно сприяли розкриттю злочину. Також обвинувачені погодились із прокурором на призначення їм покарання за вчинене кримінальне правопорушення у вигляді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком та покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Потерпілий ОСОБА_8 надав прокурору письмові згоди на укладання з обвинуваченими угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 , адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, перевіривши умови укладання угод про визнання винуватості, відповідність угод за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваних повне розуміння ними їх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили їх погодитися на підписання угод про визнання винуватості, характеру висунутого щодо них обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надані угоди про визнання винуватості.

При цьому суд виходить з того, що злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, однак потерпілий надав прокурору письмові згоди на укладання угод.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Угоди, кожна окремо, за змістом укладені відповідно до ст. 472 КПК України і мають усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.
Суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив обвинуваченим процесуальні права, характер обвинувачення, вид і міру покарання та наслідки укладання, затвердження та не виконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, а також вичерпні підстави оскарження вироку суду.

Суд також переконаний в тому, що угоди, кожна окремо, сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладених угод також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. З угод також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченими узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного окремо, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, а тому визнання ними винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу обвинувачених, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодами про визнання винуватості та знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Іспитовий строк обвинуваченим підлягає обчисленню з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід обвинуваченим на час постановлення вироку не обрано.

Питання про речові докази підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Судові витрати пов`язанні з залученням експерта та проведенням експертиз, у відповідності до положень ч. 2 ст. 122 КПК України підлягають солідарному стягненню з обвинувачених.

Відомості про цивільні позови суду не надані.

Керуючись ст. ст. 373 - 374, 474 - 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 25.11.2020 року, укладену між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України були надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_6 , про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України.

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, у вигляді п`яти років позбавлення волі.

У відповідності до вимог ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі трьох років випробувального терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього зобов`язання: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Затвердити угоду від 25.11.2020 року, укладену між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України були надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_7 , про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України.

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, у вигляді п?яти років позбавлення волі.

У відповідності до вимог ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі трьох років випробувального терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього зобов`язання: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обвинуваченим обчислювати з дня проголошення вироку з 03.06.2021 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 2124 гривні 85 копійок, за залучення експерта та проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Речовий доказ мопед «Дельта» вважати повернутими власнику.

Копію вироку негайно після проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1