Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0007657 щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Антрацит Луганської області,

громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора і обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.02.2021 ОСОБА_10 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Цим же вироком цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково. Постановлено стягнути на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 974 066 грн та моральну шкоду в розмірі 500 000 грн, і з ПрАТ Європейський страховий альянс матеріальну шкоду в розмірі 133 205 грн.

У позовах прокурора в інтересах держави про стягнення на користь Київської міської клінічної лікарні № 4, Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району витрат на стаціонарне лікування потерпілої відмовлено.

Судом прийнято рішення щодо речових доказів та про відшкодування процесуальних витрат, у тому числі стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 65 000 грн витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі зі змінами обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Обвинувачений не оспорює свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, однак вважає, що суд призначив йому надто суворе покарання і не застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, положення ст.49 КК України, клопотання про що було заявлено до видалення суду до нарадчої кімнати. Всупереч вимогам ст.ст.285, 286 КПК України, якими визначено порядок і процедуру звільнення від кримінальної відповідальності, суд не розглянув клопотання, що мав здійснити невідкладно. З огляду на викладене і те, що з дня вчинення кримінального правопорушення минуло три роки, вважає, що суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито. А тому вирок у будь-якому разі підлягає скасуванню згідно з п.1 ч.2 ст.412 КПК України.

Також вважає, що рішення суду про цивільний позов та стягнення процесуальних витрат на правову допомогу на користь потерпілої є необґрунтованим. Так, стягуючи на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, суд допустив помилки у математичних розрахунках і не врахував залишкову вартість автомобіля. ОСОБА_10 не заперечує, що дорожньо-транспортна подія за його участю беззаперечно призвела до моральних страждань потерпілої, суттєвих вимушених змін у її життєвих стосунках, налагодження нормального ритму життя. Разом з тим, стверджує, що розмір моральної шкоди є завищеним, оскільки суд не врахував його майновий стан, наявність на утриманні малолітньої дитини і те, що внаслідок ДТП він сам отримав тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких має третю групу інвалідності. Що стосується витрат на правову допомогу, що вони не підтверджені належними документами.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки за наявності клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України не розглянув його.

У запереченнях на апеляційні скарги представник потерпілої ОСОБА_7 просить залишити їх без задоволення, а вирок суду без змін. При цьому погоджується, що тривалість розгляду кримінального провадження в суді була надмірною, оскільки судові засідання відкладались у зв`язку з неприбуттям обвинуваченого та захисника, а потім суд призначив комісійну судово-медичну експертизу і кримінальне провадження знаходилося в експертній установі. Разом з тим, вважає, що у разі скасування вироку ОСОБА_10 не понесе ніякої відповідальності.

У запереченнях на апеляційні скарги представник цивільного відповідача ПрАТ Європейський страховий альянс ОСОБА_8 вказує на необхідність зміни вироку в частині рішення про цивільний позов, зокрема, стягнення з ОСОБА_10 матеріальної шкоди. Представник звертає увагу, що суд помилково додав до вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля потерпілої Renault Megan д/н НОМЕР_1 , яка складає 478 214 грн 93 коп, ще й вартість запасних частин 420 721 грн 04 коп, незважаючи на те, що вартість відновлювального ремонту вже включає їх вартість. А тому, враховуючи ліміт відповідальності страховика 100 000 грн, з ОСОБА_10 належить стягнути на користь ОСОБА_6 378 214 грн 93 коп у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого і захисник ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити; доводи прокурора, який підтримав апеляційні скарги в частині скасування вироку та закриття кримінального провадження, однак вважав, що суд прийняв обґрунтоване рішення про цивільний позов; доводи потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; доводи представника цивільного відповідача ОСОБА_8 , яка вказувала на необхідність зміни вироку в частині цивільного позову; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що їх належить задовольнити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_10 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження середньої тяжкості, за наступних обставин.

10 грудня 2017 року близько 00 години 00 хвилин ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем Opel Vectra д/н НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі на вул. Магістральній в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області в напрямку до с. Святопетрівське, і порушив вимоги п.п.1.5, 2.3 б, 11.2, 11.4 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Порушення ОСОБА_10 вказаних вимог ПДР виразилось у тому, що він на виїзді з м. Боярка був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, на дорозі, яка має дві смуги для руху в кожному напрямку, перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки у місці, де це заборонено, і виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де здійснив зіткнення з автомобілем Renault Megan д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , яка рухалася у зустрічному напрямку до м. Боярка. В результаті ДТП ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді саден носа, переднє-верхніх костей тазу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та закритого уламкового перелому голівки і проксимальної третини діафізів 2-4 плюснових кісток зі зміщенням відламків, підголовчатого перелому 5 плюснової кістки зі зміщенням відламків, вивиху проксимальної фаланги першого пальця правої стопи, перелому човноподібної кістки зі зміщенням відламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я терміном понад 21 день.
Дії ОСОБА_10 судом кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність вини ОСОБА_10 і правильність кваліфікації його дій в апеляційних скаргах під сумнів не ставляться.

Разом з тим, згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що вказаним вимогам закону вирок суду не відповідає.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до набрання вироком законної сили минуло три роки.

Злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, згідно з ст.12 КК України, є нетяжким і за нього не передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскільки ОСОБА_10 вчинив злочин 10 грудня 2017 року, то вже на час ухвалення судом вироку закінчилися строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності. При цьому перебіг давності не зупинявся і не переривався, оскільки обвинувачений не ухилявся від органу досудового розслідування або суду і відсутні дані про вчинення ним до закінчення зазначених строків нового злочину.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Ця норма, як і положення ст.49 КК України, є імперативними, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Доводи ОСОБА_10 про те, що до виходу суду до нарадчої кімнати заявлялося клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, не відповідають дійсності. Однак записом судового провадження в суді першої інстанції на технічному носії інформації зафіксовано, що, виступаючи з промовою в судових дебатах, захисник ОСОБА_9 звертав увагу суду на те, що особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, і що відповідний строк закінчився у грудні 2020 року.

На такі доводи захисника суд першої інстанції уваги не звернув, хоча за відсутності саме клопотання, яке б було подане на відповідній стадії судового провадження, принаймні повинен був вирішити питання про звільнення обвинуваченого від покарання з цих підстав у вироку.

Згідно з ст.409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п.1 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.

Враховуючи те, що в апеляційних скаргах обвинуваченого і прокурора порушується питання про саме про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, відповідно до вимог ст.ст.412, 413, 417 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування закону, який підлягає застосуванню, а саме, положень ст.49 КК України, та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставами для скасування вироку суду і закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на те, що вирок скасовується в повному обсязі, доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_10 про суворість призначеного йому покарання та необґрунтованість рішення суду про цивільний позов судом апеляційної інстанції не перевіряються. При цьому всі позови, за наслідками розгляду яких суд прийняв рішення, належить залишити без розгляду і роз`яснити, що особи не позбавлені можливості звернутися з ними в порядку цивільного судочинства.

Оскільки закриттям кримінального провадження завершується його розгляд по суті, на підставі ч.9 ст.100 КПК України і, враховуючи висновок про застосування норми права у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17, колегія суддів також вважає за необхідне вирішити питання щодо речових доказів та про стягнення процесуальних витрат, у тому числі витрат потерпілої на правову допомогу.

При цьому автомобілі Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , Renault Megan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , підлягають поверненню обвинуваченому та потерпілій.
З огляду на те, що в кримінальному провадженні, яке здійснювалось у зв`язку із вчиненням ОСОБА_10 злочину, були понесені процесуальні витрати, пов`язані із залученнях експертів, а кримінальне провадження закривається не з реабілітуючих підстав, з нього належить стягнути на користь держави 4 862 грн за проведення транспортно-трасологічної та автотехнічних експертиз, а на користь ОСОБА_6 , яка залучила оцінювача для складання звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, 5 460 грн. Розмір вказаних витрат підтверджується довідками про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, копіями акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунку-фактури (т.2 а.с.60, 74, 88, 219-220).

Крім того, представництво потерпілої у цьому кримінальному провадженні здійснював адвокат ОСОБА_7 на підставі договору від 25.12.2019 та ордерів (т.1 а.с.158-160, 161, т.3 а.с.89). Актом про надання правових послуг в процесі юридичного супроводу в кримінальній справі та розпискою потерпіла та представник підтвердили оплату послуг на правову допомогу в розмірі 48 500 грн, яка полягала у консультаціях, складанні процесуальних документів, ознайомленні з матеріалами кримінального провадження та участі адвоката в судових засіданнях, що обумовлено умовами договору і виконувалося останнім (т.2 а.с.151, 152). Зазначений акт містить детальний опис наданих адвокатом послуг, порядок обчислення гонорару та підтверджує здійснення їх оплати. А тому витрати на правову допомогу саме в цьому розмірі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні і обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2021 року щодо ОСОБА_10 скасувати.
Звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, в якому він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрити.
Речові докази:
- автомобіль Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Кібенка, 166, повернути ОСОБА_10 ;
- автомобіль Renault Megan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Кібенка, 166, повернути ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_10 процесуальні витрати на користь держави, пов`язані із залученням експерта, в сумі 4 862 /чотири тисячі вісімсот шістдесят дві/ гривні .

Стягнути з ОСОБА_10 процесуальні витрати на користь ОСОБА_6 , пов`язані із залученням експерта, в сумі 5 460 /п`ять тисяч чотириста шістдесят/ гривень та витрати на правову допомогу в сумі 48 500 /сорок вісім тисяч п`ятсот/ гривень.

Цивільні позови залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3