Провадження № 11-кп/4820/266/21
Справа № 686/5948/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2021 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
перекладачів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2019 року за № 0000312 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України за апеляційною скаргою захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2020 року, -
в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою, клопотання прокурора задоволено.
Продовжено обвинуваченим
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , азербайджанцю, громадянину України, уродженцю м. Нахічеван, Азербайджану, мешканцю АДРЕСА_1 , раніше не судимому,
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , турку, громадянину Туреччини, уродженцю м. Газіантеп, Туреччини, мешканцю АДРЕСА_2 , працюючому приватним підприємцем, раніше не судимому,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , азербайджанцю, громадянину України, уродженцю м. Нахічеван, Азербайджану, мешканцю АДРЕСА_3 , працюючому тренером в ДЮСШ № 2, раніше не судимому,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 15 лютого 2021 року включно.
В задоволенні клопотання захисника відмовлено.
Продовжуючи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ризики, визначені ст. 177 КПК України не відпали, що свідчить про неможливість обрання щодо обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів.
Не погоджуючись з ухвалою, захисник обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 17 грудня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченим запобіжний захід на більш м`який, в тому числі цілодобовий домашній арешт.

На думку захисника, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілу - жодним чином не підтверджені.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_18 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, покинути територію України не зможе, оскільки документи у нього вилучені. ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності раніше також не притягувався, є інвалідом другої групи, постійно хворіє та потребує медичної допомоги.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не визначив обвинуваченим розміру застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 в поданій апеляційній скарзі просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний із триманням під вартою.

На думку захисника, в матеріалах справи відсутні належні докази вини обвинуваченого.

Ризики, визначені ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду, вплив на потерпілу та інших обвинувачених відсутні.

Прокурором в суді першої інстанції не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, ОСОБА_7 має постійне місце проживання, сім`ю, на утриманні дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, згідно висновку органу пробації не є особою, яку доцільно позбавляти волі, що свідчить про можливість обрання щодо нього менш суворого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 та їх захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти задоволення таких, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Виходячи з вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора в повній мірі дотримався цих вимог закону.
Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилалась на те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 обґрунтованого обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що свідчать про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема: переховування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності; переховування ОСОБА_9 від суду оскільки він є громадянином іншої держави (Туреччини); незаконний вплив на потерпілу та інших обвинувачених.
Наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому були опитані обвинувачені, вислухана думка прокурора, захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.
При вирішенні ж питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим суд першої інстанції врахував, що вони обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Також, суд врахував наявність в обвинувачених постійного місця проживання та роботи у м. Хмельницькому, стійкість їх соціальних зв`язків, позитивні характеристики, стан здоров`я та висновки органу пробації. Разом з тим, суд взяв до уваги покази потерпілої ОСОБА_21 , яка в судовому засіданні вказала, що обвинувачені вимагали у неї кошти, погрожуючи їй та членам її сім`ї фізичною розправою. При цьому вона побоюється даних погроз і в майбутньому. ОСОБА_18 є громадянином Туреччини, має там сім`ю і може покинути межі України.
Тому, суд прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики: переховування від суду, з метою уникнення покарання; незаконний вплив на потерпілу; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Посилання ж захисників на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від суду; незаконний вплив на потерпілу - жодним чином не підтверджені, апеляційний суд до уваги не приймає.
Так, наявність вищезазначених ризиків, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційному суді.
Окрім того, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду ухвали, стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, що стало підставою для продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Твердження захисників про те, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_18 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, покинути територію України не зможе, оскільки документи у нього вилучені, ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності раніше також не притягувався, є інвалідом другої групи, постійно хворіє та потребує медичної допомоги, ОСОБА_7 має постійне місце проживання, сім`ю, на утриманні дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, згідно висновку органу пробації не є особою, яку доцільно позбавляти волі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказані обставини були належним чином проаналізовані та враховані судом першої інстанції під час прийняття рішення про продовження строку тримання під вартою.
Разом з тим, суд першої інстанції також врахував, що згідно досліджуваних документів про стан здоров`я обвинувачених, їх лікування можливе в умовах медичної частини СІЗО. Доказів суттєвого погіршення здоров`я обвинувачених стороною захисту не надано.
Тому, суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість подальшого тримання обвинувачених під вартою.
Посилання захисника ОСОБА_10 про те, що суд першої інстанції безпідставно не визначив обвинуваченим розміру застави, апеляційний суд до уваги не приймає.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_18 обвинувачуються у вчиненні злочину з погрозою застосування насильства до потерпілої, судом першої інстанції обгрунтовано, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України не визначено розміру застави.
Проаналізувавши в сукупності всі обставини, визначені ст. 178 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, прокурор довела, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, що стало підставою для продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинувачених шляхом продовження останнім запобіжного заходу є виправданою.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2020 року про продовження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Чобану Сервету строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк по 15 лютого 2021 року включно, без можливості внесення застави, залишити без змін, а апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4