Справа № 759/1333/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2224/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року про продовження йому строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Святошинського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року ОСОБА_6 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.05.2021 року включно.
Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченого під вартою, вказав, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, яке відноситься до категорії особливо тяжкого і являє собою значну суспільну небезпеку, продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки він може ухилитись від суду та не виконати його процесуальні рішення, вчинити інший злочин.При цьому, суд зазначив, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання або у поручителя чи у медичному закладі спеціального призначення. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на необґрунтованість продовження строку тримання під вартою, оскільки прокурором не надано доказів його винуватості, під вартою знаходиться вже 16 місяців, переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, які вже неодноразово допитані, не має наміру, вчиняти інші кримінальні чи адміністративні правопорушення не буде, раніше не був судимий. Крім того, вказує на міцність соціальних зв`язків, оскільки має матір похилого віку, доньку 1994 року народження та малолітню онуку, 2016 року народження, друзів, колег по роботі і службі, які можуть взяти його на поруки, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, не вживає алкогольні чи наркотичні речовини. Підкреслює, що під час перебування під вартою його стан здоров`я погіршується.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши копії клопотань прокурора та ухвали, що оскаржується, дослідивши матеріали, надані захисником, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, так як ним доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та запобігти ризикам, визначеним у ч.1 ст.177 КПК України на даній стадії судового розгляду.

Твердження апеляційної скарги про відсутність доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинуваченого під час судового розгляду, оскільки, відповідно до вимог ст.368 КПК України, питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, мають вирішуватися судом при ухваленні вироку.

За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав доцільним подальше перебування обвинуваченого під вартою та продовжив раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даній стадії судового розгляду забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги, з огляду на позицію потерпілого, який разом із сім`єю проживає у квартирі обвинуваченого, про недоцільність застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_6 , не спростовують правильності висновків суду про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на даній стадії судового розгляду.

Доказів, які б свідчили про суттєве погіршення стану здоров`я обвинуваченого, матеріали провадження не містять.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: