Справа № 734/517/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/331/21
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження, внесені в ЄРДР за №0000304 від 20.09.2017 року та № 0000871 від 05.12.2017 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2021 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горностаївка Ріпкинського району Чернігівської області, особи без громадянства, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого без реєстрації та без постійного місця проживання, останнє місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 21.04.2020 року Куликівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 , ч.1 ст.70,ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 ( два) роки позбавлення волі.

за ч. 1 ст. 357 КК України -2 ( два) роки обмеження волі.

за ч. 3 ст. 185 КК України - 4 (чотири ) роки позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 визначено шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2020 року та визначено остаточне покарання ОСОБА_6 - 5 (п"ять) років 6 ( шість) місяців позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання весь час утримання в ДУ " Чернігівський слідчий ізолятор ", починаючи з 01 вересня 2017 року по 10 лютого 2021 року включно.

Строк відбування за даним вироком визначено обчислювати з 11 лютого 2021 року.

До набрання вироком законної сили тимчасово залишено ОСОБА_6 в ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор".

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 572 ( п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 коп. за проведення судових експертиз.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 20 серпня 2017 року, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, з шафи, повторно, таємно викрав грошові кошти у сумі 500 грн., які належать ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того ОСОБА_6 20 серпня 2017 року, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, з шафи, таємно викрав три платіжні банківські картки, маючи умисел на викрадення в подальшому грошових коштів з банківських рахунків, з яких одна картка видана територіальним відділенням ПАТ КБ «Приват Банк» та дві картки з № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , видані територіальним відділенням Альфа-Банк, на ім`я ОСОБА_9 , які згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.10.1998 № 414, ст. 200 КК України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 в ніч з 20 серпня 2017 року на 21 серпня2017 року , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, через незамкнену хвіртку зайшов до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , через незамкнені двері проник до веранди будинку, звідки повторно, таємно викрав велосипед марки «Мінськ 28» синього кольору, вартістю 700 грн., який належить ОСОБА_10 , чим завдав останньому матеріальних збитків на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 20 серпня 2017 року , знаходячись в будинку АДРЕСА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, з поверхні холодильника, повторно, таємно викрав мобільний телефон марки Nokia модель Asha 202, вартістю 300 грн., з сім картою мобільного оператора «Лайфселл», вартістю 20 грн. та грошовими коштами на рахунку у сумі 30 грн., що належать ОСОБА_11 , а всього викрав майна на загальну суму 350 грн., чим завдав останньому матеріальних збитків на вказану суму.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений просив скасувати вказаний вирок суду та призначити новий розгляд в суді 1 інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вирок є незаконним, необґрунтованим та невмотивований, а судовий розгляд проведено неповно, так як не було досліджено ряд доказів та не було допитано всіх свідків.

Вказує, що зізнавальні показання під час досудового слідства надавав під тиском працівників поліції.

При розгляді справи, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 22, 23, 92, 93, 350 КПК України.

Також апелянт просить допитати потерпілих, свідків, дослідити всі докази повторно.

В доповненнях до апеляційної скарги просить звільнити його від відбування покарання за станом здоров`я. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він має декілька тяжких хронічних захворювань, а також половину строку покарання вже відбув. Крім того вказує, що у вироку суду невірно вказано дату вчинення кримінального правопорушення щодо викрадення майна у потерпілого ОСОБА_12 . Також просить застосувати щодо нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній підстав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні суду першої інстанції та в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, надав покази, які повністю узгоджуються з доказами по справі, в скоєному щиро розкаюється.

Також вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується доказами зібраними у кримінальному провадженні.

Зокрема, допитаний судом 1 інстанції потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що 20.08.2017 року він ремонтував у дворі свого господарства в АДРЕСА_2 мотоцикл. На велосипеді їхав обвинувачений та зайшов попросити допомоги, так як були проблеми з велосипедом. Попросив відвезти його в сусіднє село, бензин віддасть. Також просив позичити двадцять гривень на цигарки , сказав , що віддасть . Як заставу залишив велосипед та гаманець з паспортом пластиковим. Потерпілий підвіз ОСОБА_13 до хати на яку він вказав. ОСОБА_13 зайшов в двір, а коли вийшов, виніс бензин, а потім знов зайшов. Так як його тривалий час не було, потерпілий зайшов в двір та запитав чоловіка , що там знаходився чи заходив ОСОБА_14 та де він. Чоловік сказав, що він городами кудись побіг. Через деякий час йому потрібні були гроші і він виявив , що зник його гаманець в якому було 500 грн. та пластикові картки Альфа Банку та ОСОБА_15 . Одна картка була іменна. Видно ОСОБА_13 побачив звідки він брав гаманець та викрав його. ОСОБА_16 був в верхній тумбочці серванта на поличці. Потерпілий вирішив по паспорту знайти його, але паспорт виявився не ОСОБА_13 , а іншої людини.

Через деякий час потерпілий знов приїхав в село та виявив на столі записку в якій було написано: " ОСОБА_17 я забрав велосипед та підпис ОСОБА_14 ". Але ОСОБА_14 забрав не старий велосипед, а велосипед потерпілого жовтого кольору. Ключ потерпілий залишав в певному місці, видно ОСОБА_14 бачив де, тому двері відкрив ключем, забрав велосипед та закрив двері. Потерпілий стверджує, що саме обвинувачений і є тим самим ОСОБА_18 .

Потерпілий ОСОБА_10 суду 1 інстанції показав, що 21.08.2017 року вранці його розбудила дружина та повідомила, що вкрали велосипед. Напередодні до нього прибув ОСОБА_6 з яким він раніше познайомився 13.08.2017 року випадково. ОСОБА_6 сказав, що приїхав з роботи та запропонував випити. Потроху випили та поїхали до ОСОБА_19 . Там був сам ОСОБА_19 та ОСОБА_11 , потерпілий та ОСОБА_6 з ними випили. ОСОБА_11 не сподобався ОСОБА_6 і він пішов в іншу кімнату. Ще трохи посиділи та потерпілий з ОСОБА_20 пішли, а господар та ОСОБА_21 полягали спати. Вранці ОСОБА_19 та ОСОБА_11 прийшли до потерпілого запитати чи не брав він телефон, зарядний пристрій та радіоприймач, на що він відповів, що не брав та сказав, що в нього зник велосипед. Також потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що раніше ОСОБА_6 був у нього дома. При ньому був гаманець з якого він дістав платіжні картки здається Альфа Банку та ще якогось і просив дружину зняти гроші . Стосовно того чи повідомляв він код не пам`ятає . Дружина не скористалася картками, і вони так і залишилися. Під час слідчих дій картки були вилучені. Також потерпілий додав, що велосипед знаходився в будинку веранди, а коли жінка розбудила його, то у веранді велосипеда не було, на території господарства теж не було. Стороннім особам потерпілий велосипед не давав , його дочка не давала велосипед та не посилала 21.08.2017 року нікого до магазину, так як велосипеда вже не було. Потерпілий впевнений, що саме ОСОБА_20 викрав велосипед.

Суду 1 інстанції потерпілий ОСОБА_11 показав, що він поїхав в с. Підлісне Козелецького району. Коли приїхав, то зайшов до друга ОСОБА_19 , який запропонував поїхати на рибалку. В той день вони поїхали на рибалку , а повернулися на наступний день . Сіли обідати , в цей час прийшли ОСОБА_22 та ОСОБА_6 . Сіли до них. Всі випили . Кармановський вів себе не адекватно , тому потерпілий пішов в іншу кімнату . Перед тим як виходити поклав на холодильник заряджатися телефон. Десь об 22 годині вийшов , друг спав . Потерпілий мав намір зателефонувати рідним , що з ним усе в порядку , проте виявив , що ні телефона, ні зарядки не було. Розбудив друга , але той не знав де вони поділися. Вранці пішли до ОСОБА_22 , але він сказав, що не брав та сказав , що в нього вкрали велосипед . Щодо точної дати коли все відбувалося на даний час не пам"ятає , але це точно було літо , можливо це було 20.08.2017 року.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні суду 1 інстанції пояснила, що перший раз чоловік привіз чоловіка на ім`я ОСОБА_13 , якого вона раніше не бачила , вони повечеряли та полягали спати. На ранок його не було. Другий раз ОСОБА_13 прийшов до них , вони посиділи , випили . ОСОБА_13 дав їй картки банківські, щоб вона могла зняти гроші. Вранці ОСОБА_13 не було, чоловік спав. Свідок виявила крадіжку велосипеда та повідомила чоловіку. Чоловік намагався знайти велосипед, але не знайшов. Велосипед синього кольору, знаходився в веранді. Картки залишалися та лежали аж до їх вилучення працівниками поліції. Свідок стверджує, що саме ОСОБА_6 приходив до них.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні суду 1 інстанції повідомив, що він влітку, точної дати не пам`ятає, але це могло бути 20.08.2017 року з товаришем ОСОБА_23 приїхали з рибалки та сиділи на веранді його будинку їли, в цей час прийшов односелець свідка ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які разом з свідком та ОСОБА_21 випили . Мобільний ОСОБА_21 був на зарядці та лежав на холодильнику. Також там знаходився радіоприймач. Телефон , зарядка та радіоприймач зникли . Вранці свідок та ОСОБА_21 ходили шукати їх до односельця, де дізналися, що в того також зник велосипед. Стверджує, що саме ОСОБА_6 , який в залі був у нього. В той день, коли зникли речі їх було лише четверо.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що його матері невідомий чоловік подарував телефон червоного кольору. Хто цей чоловік він не знає. Телефон наступного дня свідок продав в с. Губичі за 100 грн. якомусь будівельнику. ОСОБА_6 схожий на того чоловіка, який подарував телефон , проте свідок не впевнений , так як був не в тому стані, щоб пам`ятати. Чоловік який подарував телефон приїхав на велосипеді.

Наведені свідчення потерпілих та свідків суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм належну оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Вина обвинуваченого підтверджується також іншими письмовими доказами, які містять матеріали провадження, які були досліджені в судовому засіданні суду першої інстанції.

Заявою ОСОБА_9 , яка була внесена ЄРДР від 05.12.2017 року, згідно якої невідома особа з батьківського будинку в с. Гайове Козелецького району Чернігівської області в нього вкрала грошові кошти в сумі 500 грн. та дві платіжні картки А Альфа Банку та картку ПриватБанку.

Оглядом місця події від 05.12.2017 року, згідно якого в господарстві в АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , було виявлено велосипед синього кольору.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21.12.2017 року, згідно якого в АДРЕСА_3 у гр. ОСОБА_10 було виявлено та вилучено дві платіжні картки А «Альфа Банку» , які належать ОСОБА_9 ..

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_6 , який представився їй ОСОБА_13 та в 20-х числах серпня місяця 2017 року залишив їй дві банківські картки Альфа-Банку, пояснивши, що це його та просив з них зняти грошові кошти.

Згідно слідчого експерименту від 08.02.2018 за участю обвинуваченого, де ОСОБА_6 , розповів на місці події як з шафи викрав гаманець який належав ОСОБА_9 в якому були грошові кошти в сумі 500 грн. та платіжні картки, показав як саме здійснив крадіжку, покази при цьому надавав добровільно, орієнтувався на місці.

Заявою ОСОБА_10 від 02.01.2018 року, згідно якої в АДРЕСА_3 у нього 20.08.2017 року було викрадено велосипед марки «Мінськ», відомості за даним фактом внесені в ЄРДР 02.01.2018 року.

Оглядом місця події від 06.02.018 року, згідно якого в АДРЕСА_3 оглянуто приміщення з якого викрадено велосипед «Мінськ», про що зазначено в протоколі огляду.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 05.01.2018 року згідно якого в АДРЕСА_5 , в громадянина ОСОБА_27 було знайдено велосипед марки «Мінськ» синього кольору, який було вилучено.

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 31.01.2018 року свідок ОСОБА_28 впізнав ОСОБА_6 , який 21.08.2017 року близько 20 год. перебував у її дачному домоволодінні в с. Левковичі, після чого залишив велосипед синього кольору, яким до неї приїхав та здійснив крадіжку її велосипеда та телефона.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання 06.02.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав велосипед марки «Мінськ» який належить йому, вилучений в с. Левковичі.

Слідчим експериментом від 08.02.2018 року за участі обвинуваченого ОСОБА_6 , де він розповів та на місці події показав, як та звідки викрав велосипед у домоволодінні по АДРЕСА_3 при цьому покази давав добровільно, на місці орієнтувався.

Висновком експерта від 22.01.2018 року № 129/18/24 встановлена вартість велосипеда марки «Мінськ 28» на вторинному ринку України станом на двадцяті числа серпня 2017 року може складати 700, 00 грн.

Заявою ОСОБА_11 від 10.01.2018 року, згідно якої невідома особа викрала у нього мобільний телефон марки «NOKIA-202» з будинку в АДРЕСА_4 , відомості за даним фактом внесені до ЄРДР 10.01.2018 року.

Оглядом місця події від 06.02.2018 року, згідно якого в АДРЕСА_4 було оглянуто приміщення з якого викрали телефон марки «NOKIA-202», про що складено протокол з фото таблицями.

Висновком експерта від 06.01.2018 року № 303/18/24, згідно якого, вартість мобільного телефона марки «NOKIA» модель Asha 202, без ознак природного зносу на вторинному ринку України станом на 20.08.2017 року може складати 300, 00 грн.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 10.02.2013 року, згідно якого в м. Любеч у громадянина ОСОБА_29 було знайдено та вилучено мобільний телефон марки «NOKIA» модель Asha 202.

Протоколом пред`явленні особи для впізнання за фотознімками від 31.01.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_30 впізнала ОСОБА_6 , який 24.08.2017 року залишив їй мобільний телефон «Nокіа» червоного кольору, назвався ОСОБА_13 та перебував у неї вдома в гостях.

Протоколом проведення слідчого експерименту 08.02.2018 року за участі обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно якого він розповів та на місці події показав, як та звідки викрав велосипед у домоволодінні по АДРЕСА_4 , при цьому покази давав добровільно, на місці орієнтувався.

Твердження ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 350 КПК України, щодо розгляду його клопотань, є необґрунтованими, з наступних підстав.

Під час розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_6 заявляв ряд клопотань, зокрема, про виклик свідків, в тому числі які не допитувалися під час досудового розслідування, витребування інших доказів, які не були зібрані під час досудового розслідування та не досліджувалися, проте від усіх раніше заявлених ним клопотань відмовився та просив залишити їх без розгляду, тому суд першої інстанції, заслухавши думку інших учасників, ухвалив залишити їх без розгляду.

Щодо прохання обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі про звільнення його від покарання за хворобою, то таке є безпідставним, оскільки дане питання не є предметом розгляду в апеляційній інстанції і підлягає вирішенню в порядку ст.ст. 532 537 КПК України.

Доводи ОСОБА_6 про те, що у вироку суду першої інстанції невірно вказано дату вчинення кримінального правопорушення щодо викрадення майна у потерпілого ОСОБА_9 є необґрунтованими та спростовуються заявою ОСОБА_9 від 05.12.2017 року та його показаннями, які узгоджуються з іншими доказами у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції в повній мірі дав оцінку всім доказам та обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.

Посилання в апеляційній скарзі на неповноту судового розгляду, не відповідають дійсності. Суд дослідив всі докази, як зі сторони обвинувачення так і сторони захисту.

Згідно Закону України «Про амністію у 20016 році» та Закону України «Про застосування амністії в Україні», обвинувачений ОСОБА_6 не підлягає звільненню від відбування покарання, про що йдеться в його апеляційній скарзі, оскільки підстави на таке звільнення відсутні.

Також матеріалами кримінального провадження не встановлено і застосування до ОСОБА_6 недозволених методів ведення слідства працівниками поліції.

На підставі всього вищевикладеного, колегія суддів вважає, що будь-які докази на спростування викладених у обвинуваченні обставин та непричетності ОСОБА_6 до даних кримінальних правопорушень відсутні, а його винуватість у вчиненому доведена поза розумним сумнівом.

При оцінці доказів, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, стан його здоров`я, обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та призначив обвинуваченому покарання, із застосуванням вимог ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2020 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4