Номер провадження:1-кп/521/733/20
УХВАЛА
02 вересня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не працевлаштованого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , обвинувачується в тому, що 27 жовтня 2019 року, близько 9 години, перебуваючи за місцем мешкання, на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . діючи умисно, таємно, з метою наживи, керуючись корисливим мотивом, переліз через огорожу, яка використовувалась як засіб охорони від доступу сторонніх осіб, таким чином проник на подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належного на праві власності ОСОБА_8 та перебуваючого у володінні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Надалі, ОСОБА_7 , продовжуючи злочинні дії, перебуваючи на подвір`ї зазначеного домоволодіння, через отвір у стіні сараю, тобто приміщення відведеного для постійного зберігання матеріальних цінностей, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, таємно викрав 4 металевих трикутника довжиною близько 4,5 метрів кожний, вартістю 100 гривень за штуку, та дві металеві труби довжиною близько 3,5 метрів кожна, вартістю 100 гривень за штуку, які помістив на територію суміжного домоволодіння.
У цей час, ОСОБА_9 , який перебував на подвір`ї домоволодіння, були помічені злочинні дії ОСОБА_7 , після чого він звернувся до останнього з вимогою повернути викрадене майно. ОСОБА_7 , розуміючи, що його злочинні дії помічені потерпілим, продовжуючи діяти відкрито, повернувся на територію суміжного домоволодіння, де, помістивши викрадені металеві куточки та зруби на плече, направився до виходу.
Надалі, перебуваючи біля входу на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , який спостерігав за злочинними діями ОСОБА_7 , знову звернувся до нього з вимогою повернути викрадене майно, та, з метою припинення злочинних дій, схватив рукою за металеві куточки, від чого ОСОБА_7 впустив їх на землю.
Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_7 підняв одну з металевих труб, та, держачи її обома руками, замахнувся на ОСОБА_9 , тобто застосував погрозу насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Сприйнявши загрозу як реальну, ОСОБА_9 нахилився назад та впав, уникаючи очікуємого удару.
ОСОБА_7 , продовжуючи діяти відкрито, викрав металеву трубу довжиною близько 3,5 м, після чого залишив місце події, розпорядившись викраденим майном па власний розсуд та спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 100 гривень.
Відповідно до положень ст. 362 КПК України, якщо під час судового розгляду будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, суд проводить судовий розгляд за правилами, передбаченими ст. 39 цього Кодексу.
Під час судового розгляду, судом, з урахуванням наявності очевидного психічного хворобливого стану обвинуваченого, було призначено комплексну комісійну судово - психіатричну експертизу щодо визначення осудності ОСОБА_7 ..
Проведеною комісійною судово-психіатричною експертизою № 220 від 14 травня 2020 року, встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, виявляв психічні порушення у вигляді «Розладів особистості і поведінки внаслідок сполученого вживання психоактивних речовин» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики Б19.71 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), які за глибиною та ступенем виразності не позбавляли його здатності повного мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Однак, у теперішній час, в умовах судово-слідчої ситуації, психічний стан ОСОБА_7 погіршився до рівня іншого хворобливого стану психіки.
За своїм психічним станом, на теперішній час, обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не здатний до дій спрямованих на реалізацію своїх прав та обов`язків, не може давати покази за справою та предстати перед судом. Не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 підпадає під дію ст. 19 КК України.
В ході судового розгляду даного кримінального провадження, прокурором, на підставі зазначених висновків судово психіатричної експертизи було заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого примусових заходів медичного характеру.
Захисник обвинуваченого, обвинувачений, кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання прокурора та направлення на лікування обвинуваченого.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження та судово-психіатричної експертизи, вислухавши думку учасників, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування , а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Згідно з ч.1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння;2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочин; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Відповідно до ч.3 ст.19 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.
Положеннями статті 94 КК України, передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру (серед інших): госпіталізація до психіатричного закладу із посиленим наглядом. Госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.
Як було зазначено вище, судом встановлено, що суспільно-небезпечне діяння було вчинено ОСОБА_7 , в стані осудності.
Також, в ході проведеного судового розгляду даного кримінального провадження, судом були досліджені докази надані стороною обвинувачення та допитані всі свідки і потерпілий по даному кримінальному провадженню. З урахуванням отриманих судом доказів, суд беззаперечно може встановити наявність в діях обвинуваченого вини у скоєному злочину. Данні висновки суду базуються на отриманих доказах, які при їх дослідженні, для стороннього спостерігача, будуть достатніми для висновків про наявність у діях обвинуваченого вини, та складу кримінального правопорушення. Тобто, з досліджених в ході судового розгляду доказів встановлено, місце, час, та спосіб вчиненого кримінального правопорушення, а також беззаперечна участь та вина ОСОБА_10 .
Згідно з рекомендацією судових експертів, на даний час, ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.
Суд, з урахуванням викладеного та у відповідно з вимогами ст. 513 ч. 2 КПК України, вважає доведеним в результаті розгляду кримінального провадження, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 ч. 3 КК України в стані осудності, але після вчинення кримінального правопорушення захворів на психічну хворобу, яка на теперішній час виключає можливість застосування до нього покарання, тому є всі законні підстави застосувати до нього примусові заходи медичного характеру.
Оскільки ОСОБА_7 , під час судового розгляду справи проявив явні ознаки розладу психіки, враховуючи характер та тяжкість захворювання, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру, у вигляді його госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом до його виходу з хворобливого стану.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 92, 93, 94, КК України, ст. ст. 335, 512, 513, 371, 372 КПК, -

УХВАЛИВ:
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України зупинити до одужання обвинуваченого.
Зобов`язати посадових осіб Миколаївської обласної психіатрична лікарні № 2 повідомити суд у випадку одужання обвинуваченого у найкоротший термін.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» змінити на поміщення до психіатричного закладу з посиленим наглядом, а саме до Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 2, з моменту доставки ОСОБА_7 до психіатричного закладу. Зазначений запобіжний захід діє до набрання ухвалою законної сили.
Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1