Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1136/21 Головуючий у 1-й інст. Невмержицька О. А.
Категорія ч.5 ст.72 КК Доповідач Зав`язун С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді Зав`язуна С.М.,

суддів: Кіянової С.В., Широкопояса Ю.В.,

секретар Гонгало Н.В.,

за участю: прокурора Мартинюка А.О.,

засудженого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м.Житомирі судове провадження №279/1136/21 за апеляційною скаргою з доповненнями засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2021 року,

в с т а н о в и в :

ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 лютого 2020 року, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_1 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що строк попереднього ув`язнення до ОСОБА_1 було застосовано після внесення змін до ч.5 ст.72 КК України, тому підстав для задоволення клопотання суд не вбачає.

В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, а своїм рішенням зарахувати йому строк перебування в умовах попереднього ув`язнення у строк відбутого ним покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме його строк попереднього ув`язнення з 19.02.2020 по 27.10.2020. При цьому, звертає увагу, що був засуджений вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 19.02.2020 за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2, 71 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, за злочин вчинений в 2018 році. Наголошує, що відповідно до цього вироку злочин, передбачений ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України, ним вчинено 11.04.2018, разом з цим, інший злочин, передбачений ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України, вчинено ним в 2016 році, покарання за який було частково приєднано на підставі ч.1 ст.71 КК України, до вироку Дніпровського районного суду м.Києва від 19.02.2020. Також, зазначає, що перебуває фактично під вартою з 11.04.2018, вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 19.02.2020 йому продовжено строк перебування під вартою фактично до набрання цим вироком законної сили. Посилаючись на правові висновки Верховного суду (Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.06.2018, справа № 180/746/16-к, провадження №51-576км18), вважає, що в даному випадку зарахування строку його попереднього ув`язнення день за день позбавлення волі, погіршує його правове становище

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_1 в підтримку своїх апеляційних вимог, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції зазначених вимог процесуального закону дотримався.

Як убачається матеріалів судового провадження №279/1136/21, ОСОБА_1 засуджено вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 19.02.2020 за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за цим вироком приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 25.11.2016, призначивши остаточне покарання ОСОБА_1 у виді 3-х років 6 місяців позбавлення волі (а.п.10-11).

Цей вирок набрав законної сили 27.10.2020 (а.п.15).

Засуджений ОСОБА_1 у відповідності до протоколу затримання заарештований - 11.04.2018 (а.п.9).

При цьому, як вбачається з копії вироку Деснянського районного суду м.Києва від 25.11.2016 (а.п.20-21), цим вироком затверджено угоду про примирення між обвинуваченим і потерпілим, ОСОБА_1 було засуджено ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнено останнього від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки, та з покладанням відповідних обов`язків.

На даний час, засуджений ОСОБА_1 відбуває покарання у ДУ «Коростенська ВК (№71)».

Зазначені обставини підтверджено інформативною довідкою «Коростенська ВК (№71)» з особової справи засудженого ОСОБА_1 (а.п.8).

Будь-яка інша інформація щодо перебування засудженого в установах попереднього ув`язнення, крім вище зазначеної, в особовій справі та в матеріалах судового провадження - відсутня.

При цьому, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово - психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі виключно в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 29 серпня 2018 року (провадження №13-31кс18), на який і посилається засуджений в своїй апеляційній скарзі, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII.

З матеріалів судового провадження слідує, що ОСОБА_1 фактично перебував в умовах попереднього ув`язнення лише за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 19.02.2020, з 11.04.2018 (момент затримання) до 27.10.2020 (набрання цим вироком законної сили), при тому, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_1 - 11.04.2018.

З урахуванням вище зазначеного, обґрунтованих підстав фактично для додаткового (повторного) зарахування засудженому строку його перебування в умовах СІЗО в строк відбутого ним покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, в даному випадку, відсутні підстави для застосування й правового висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 29 серпня 2018 року (провадження №13-31кс18), оскільки кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_1 - 11.04.2018, тобто після 21 червня 2017 року, тому під час зарахування останньому строку попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає виключно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №2046-VIII, а саме день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни чи скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі засудженого - відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_1 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :