Провадження № 1-кс/742/276/21
Єдиний унікальний № 742/1084/21
У Х В А Л А

14 квітня 2021 року слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 про невнесення відомостей до ЄРДР,-

ВСТАНОВИВ:
Скаржник звернувся до суду із скаргою на бездіяльність керівника Прилуцької місцевої прокуратури за заявою від 15.03.2021 року, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви та зобов`язання вчинити дії.
Свою скаргу він обґрунтовує тим, що 15.03.2021 року він звернувся до керівника Прилуцької місцевої прокуратури (через ящик для звернень подав заяву) про звинувачення судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_4 у можливому вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 366, 375 КК України. Проте, Прилуцькою місцевою прокуратурою у встановлений ч.ч.1,2 ст.214 КПК України строк, не внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочато розслідування.
Оскільки, таку бездіяльність скаржник вважає незаконною, ним і подано до суду скаргу про визнання протиправною бездіяльність керівника Прилуцької місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення та зобов`язання вчинити дії.
Заявник до судового засідання до судового розгляду не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений.
Прокурор завчасно подав заяву про розгляд даної скарги за його відсутності, в задоволенні скарги просить відмовити в повному обсязі, в зв`язку з тим, що дану заяву розглянуто прокуратурою та за результатами розгляду заявнику направлено відповідь.
Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст.2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Відповідно до ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.
Крім того завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Також, статтю 375 КК України рішенням Конституційного Суду України від 11.06.2020 визнано неконституційною, оскільки згідно рішення Конституційного Суду України остаточне судове рішення не може бути переглянуто, крім встановлених процесуальними законами випадків його перегляду судом, що виключає можливість оцінювати таке рішення слідчим, прокурором при вчиненні ними дій, які мають наслідком притягнення судді до кримінальної відповідальності.
Беручи до уваги вище викладене, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.303-304, 309, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 про невнесення відомостей до ЄРДР - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1