КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3238/2021 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27,
ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала
Іменем України

13 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та Відділом забезпечення досудового слідства Служби безпеки України апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2021 року,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора обвинуваченого захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистої поруки, також відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та задоволено клопотання прокурора, захід забезпечення кримінального провадження, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, залишено без змін та продовжено до 23 серпня 2021 року включно.

Суд першої інстанції, в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивував своє рішення тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, на даний час не перестали існувати, зокрема те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, які вчинені проти основ національної та громадської безпеки, на даний час по даному кримінальному провадженню не розпочато судове слідство, не допитані свідки, а також з врахуванням того, що потерпілий ОСОБА_12 звернувся до суду із заявою про застосування щодо нього заходів безпеки, суд першої інстанції прийшов до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, в тому числі запобіжний захід у виді особистої поруки, не забезпечать дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2021 р. в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що на даний час ризики, які можуть бути підставою для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутні. Ризик, який передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовано прокурором лише беззаперечною, на його думку, винуватістю ОСОБА_6 та гіпотетичним покаранням, яке передбачено за вчинення кримінальних правопорушень, які передбачені ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.
Апелянт звертає увагу колегії суддів на те, що після 9 місяців судового розгляду, стороною обвинувачення не надано доказів зустрічей, телефонних розмов або інших незаконних комунікацій між ОСОБА_6 і будь-якими працівниками іноземних спецслужб, в тому числі з працівниками спецслужб Російської Федерації.
Крім цього захисник вказує на те, що як в матеріалах кримінального провадження, так і в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який долучено до обвинувального акту, відсутні докази отримання ОСОБА_6 грошових коштів від будь-яких працівників іноземних спецслужб, в тому числі від працівників спецслужб Російської Федерації, для вербування співробітника СБ України ОСОБА_13 , або будь-якої іншої особи, для проведення підривної діяльності проти України, в тому числі з метою спонукання ОСОБА_13 до вчинення терористичного акту або іншого кримінального правопорушення.
На переконання апелянта, стороною обвинувачення не надано доказів того, шо ОСОБА_6 вступив у злочинну змову із будь-ким із працівників іноземних спецслужб для проведення підривної діяльності проти України. В жодному протоколі НСРД не міститься інформація про участь ОСОБА_6 у розмовах, зустрічах тощо із особою, яка за версією сторони обвинувачення, є працівником спецслужби Російської Федерації.
Крім цього апелянт звертає увагу колегії суддів на те, що у матеріалах кримінального провадження достатньо інформації про незаконне проведення працівниками СБ України, зокрема ОСОБА_13 , негласних слідчих та оперативних дій на території Французької Республіки та ФРН.
Захисник зазначає, що у зв`язку із відсутністю реальних доказів, які б підтверджували вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 державної зради, замаху на пособництво у вчиненні терористичного акту, під час затримання та конвоювання, з метою отримання неправдивих викривальних показань, ОСОБА_6 було піддано катуванню та відносно нього вичинялися насильницькі дії, за фактом яких слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.05.2020 р. за номером 0001081.
Також апелянт зазначає, що з метою дискредитації ОСОБА_6 , у засобах масової інформації, зокрема у інтернет-виданнях "Гордон", "Цензор.НЕТ", поширюється недостовірна інформація стосовно нього.
Щодо відсутності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона захисту звертає увагу на те, що версія сторони обвинувачення сформована та ґрунтується виключно на підставі неправдивих показань співр ОСОБА_13 аїни Лукашевича І.В., який орієнтовно у серпні 2019 р. був залучений працівниками Департаменту контррозвідки СБ України для конфіденційного співробітництва. Згідно матеріалів кримінал ОСОБА_13 ення, Лукашевич І.В. самостійно встановив зв`язок із особою, яка за версією сторони обвинувачення, є працівником спецслужби Російської Федерації. Більше того, згідно версії сторони ОСОБА_13 саме Лукашевич І.В. самостійно контактував із особою, яка є нібито організатором замаху на громадянина Р ОСОБА_14 едерації Осмаєва А.А.
На переконання апелянта, заявлений стороною обвинувачення як свідок, спів ОСОБА_13 раїни Лукашевич І.В. безпосередньо зацікавлений у фальсифікації доказової бази з огляду на фактичну залежність від СБ України, та зацікавлений у неза ОСОБА_6 енні Шайтанова В.А. до кримінальної відповідальності. Безпосередньо процесуальні дії та рішення прокурорів у даному кримінальному провадженні вказують на відсутність реальн ОСОБА_6 го, що Шайтанов В.А. буде незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.
Захисник зазначає, що строк дії застосованих заходів безп ОСОБА_13 ідка Лукашевича І.В. закінчився та не був продовжений вмотивованою постановою прокурора, а тому, на думку апелянта, прокурор у даному кримінальному провадженні, не зважаючи на викладені у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу твердження, не вбачає реальних підстав для забезпеч ОСОБА_13 відка Лукашевича І.В.
Також апелянт вказує на те, що положення ст. 225 КПК України передбачають можливість проведення допиту свідка чи потерпілого під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я свідка чи потерпілого, наявності інших обставин, що можуть унеможливити їх допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, проте сторона обвинувачення не зверталася під час досудового розслідування до слідчого судді із відповідним клопотанням про допит свідків у даному кримінальному провадженні у порядку, який передбачений ст. 225 КПК України, що, на думку захисника, додатково вказує на безпідставність твердження прокурора про наявність ризику незаконного вп ОСОБА_6 еного Шайтанова В.А. на свідків або інших учасників даного кримінального провадження.
Щодо відсутності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона захисту зазнача ОСОБА_6 чений Шайтанов В.А. не має наміру вчиняти будь-які кримінальні правопорушення, та/або іншим чином незаконно впливати на хід судового розгляду у даному кримінальному провадженні.
Крім цього захисник вказує на те, що
Окремо сторона захисту наголошує на тому, що у порушення вимог ст. 31 КПК України, судове засідання у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва 25.06.2021 р. бул ОСОБА_1 ддею Валігурою Д.М. одноособово, без участі інших суддів зі складу колегії, тобто, на переконання апелянта, судове рішення ухвалено незаконним складом суду, що є самостійною підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого Шайтанова В.А.та його зах ОСОБА_7 ка ОСОБА_9 лі Г.Г., Мойсей Г.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказавши на законність ухвали суду, вивчивши матеріали контрольного провадження, витребувавши та вивчивши копію обвинувального акта, клопотання прокурора та ухвалу суду, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, зважаючи на таке.

Згідно з ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд обвинувального акту, клопотання прокурора та ухвали суду, в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0000232, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2019 року ОСОБА_6 енням Шайтанова В.А., у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.

25 червня 2021 року в судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовж ОСОБА_6 еному Шайтанову В.А. строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, з посиланням на те, що на даний час не зменшились ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, т ОСОБА_6 чений Шайтанова В.А. буде мати можливість переховуватись від суду у тому числі за межами України, може здійснювати протиправний вплив на свідків ОСОБА_13 і на Лукашевича І.В. з метою уникнення кримінальної відповідальності, може скоїти нові злочини щоб залякати свідків та уникнути відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2021 року захід забезпечення кримінального провадження, обраний об ОСОБА_6 /span>Шайтанову В.А. у виді тримання під вартою, залишено без змін та продовжено до 23 серпня 2021 року включно.
Висновок, викладений в оскаржуваній ухвалі щодо наявності підстав для продовження строку тримання під ва ОСОБА_6 ного Шайтанова В.А., на думку колегії суддів, ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону, а при розгляді питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не порушив вимог кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції при вирішенні питання доцільності продовження трим ОСОБА_6 еного Шайтанова В.А. під вартою, з урахуванням доводів прокурора, викладених у клопотанні, щодо наявності достатніх підстав для продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням обставин вчинення злочину, о ОСОБА_6 еного Шайтанова В.А., який обвинувачується, в тому числі, у вчиненні в тому числі двох злочинів, який, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення яких передбачає до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватися від суду з метою уникнути покарання за вчинене, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, та дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, ступінь яких не зменшився та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, оскільки вважає, що судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під ва ОСОБА_6 ного Шайтанова В.А., об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Вирішуючи питання доцільності п ОСОБА_6 мання Шайтанова В.А. під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Що стосується доводів сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризику переховування від суду та впливу на свідків, то вони є безпідставними з огляду на наступне.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
З врахуванням характер ОСОБА_6 /span>Шайтанову В.А. обвинувачення у вчиненні, в тому числі, двох особливо тяжких злочинів, що мають підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпеч ОСОБА_6 /span>Шайтанова В.А., але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а також тяжкість покарання, ОСОБА_6 /span>Шайтанову В.А. у разі визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушенні та всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, колегія суддів доходить ОСОБА_6 Шайтанов В.А. може переховуватися від суду, такий ризик не зменшився і виправдовує подальше його тримання під вартою.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З приводу іншого ризику, а саме можливого впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, то на переконання колегії суддів, з врахуванням того, на даний час у даному кримінальному провадженні свідки не допитані, а також з врахуванням ОСОБА_12 пілий Лукашевич Д.М. звернувся до суду із заявою про застосування відносно нього заходів безпеки, а тому з великою ймовірністю існує і ризик незаконного впливу обвинуваченого на них.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обраний об ОСОБА_6 /span>Шайтанову В.А. запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінується та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду, ризик чого є реальним та дійсним. Судом першої інстанції не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному об ОСОБА_6 /span>Шайтанову В.А. запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала.
За вказаних обставин застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.
Що стосується посилання захисника з приводу фальсифікації та підробки доказів по до ОСОБА_6 тості Шайтанова В.А. у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, то колегія суддів, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих об ОСОБА_6 /span>Шайтанова В.А. дій, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акту, всупереч доводам апеляційної скарги, ОСОБА_6 /span>Шайтанова В.А. обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Питання ж про допустимість, належність та достатність доказів сторони обвинувачення має вирішуватись судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження по суті. На даний час розгляд кримінального провадження щодо Шайтанова В.А. ще триває, дослідження доказів ще не завершено, та не прийнято остаточного рішення.
Що стосується твердження захисника про погіршення стану здор ОСОБА_6 еного Шайтанова В.А. через наявність у нього хронічних захворювань, то матеріали судового провадження не містять даних, які б вказували на суттєве його погіршення та нем ОСОБА_6 мання Шайтанова В.А. під вартою у зв`язку з цим.

З приводу доводів апелянта про те, що у порушення вимог ст. 31 КПК України, судове засідання у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва 25.06.2021 р. бул ОСОБА_1 ддею Валігурою Д.М. одноособово, без участі інших суддів зі складу колегії, тобто, на переконання апелянта, судове рішення ухвалено незаконним складом суду, що є самостійною підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, то вони є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 31 КПК Україникримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних.

З апеляції захисника убачається, що розгляд кримінального п ОСОБА_6 носно Шайтанова В.А. здійснюється колегією у складі трьох суддів.

При цьому, пунктом п. 20-5 розділу Перехідних положень КПК України, встановлено, що у разі неможливості у визначений КПК строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою ст. 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Відтак, оскільки чинним кримінальним процесуальним законом передбачена можливість розгляду клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою головуючим у разі неможливості розглянути клопотання у визначений КПК строк колегією суддів, то колегія суддів вва ОСОБА_6 ження Шайтанову В.А. головуючим суддею одноособово не суперечить вимогам закону та не є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.
Будь - яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження трим ОСОБА_6 еного Шайтанова В.А. під вартою колегія суддів не встановила.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції про необхідність продовження строку трим ОСОБА_6 еному Шайтанову В.А. під вартою є законною, обґрунтованою і вмотивованою, постановлена згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, натомість, доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій ним апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2021 року - без змін.

Керуючись ст. 376, ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2021 року, якою захід забезпечення кримінального провадження, обраний об ОСОБА_6 /span>Шайтанову В.А. у виді тримання під вартою, залишено без змін та продовжено до 23 серпня 2021 року включно залишити без змін, апеляційну скаргу захис ОСОБА_6 еного Шайтан ОСОБА_7 оката Тігішвілі Г.Г. залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ _____________

Кепкал Л.І ОСОБА_3 Васильєва М.А. ОСОБА_4 Юденко Т.М.