ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/819/149/21 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: запобіжні заходи Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 звернулась до суду першої інстанції зі скаргою на наказ заступника Міністра Юстиції України з питань європейської інтеграції про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 з України до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності, в якій просила поновити строк на оскарження наказу заступника Міністра юстиції України з питань європейської інтеграції ОСОБА_9 про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 та скасувати наказ заступника Міністра юстиції України з питань європейської інтеграції ОСОБА_9 про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних речовин, вчинений групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі особи).
Ухвалою слідчого судді вищевказану скаргу задоволено та скасовано наказ заступника Міністра юстиції України з питань європейської інтеграції ОСОБА_9 про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 .
Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 .
Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, на думку апелянта, є безпідставними доводи скарги адвоката, про неможливість проведення екстрадиції ОСОБА_8 , оскільки останній звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оскільки це звернення було здійснено вже після прийняттям МЮУ рішення про видачу особи.

Прокурор наголошує, що матеріали провадження містять наказ ГУ ДМСУ в Одеській області №27 від 10.02.2021 року, яким ОСОБА_8 відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання останнього біженцем або особою, яка потребую додаткового захисту. Крім того, стороною захисту не надано документів, які б підтверджували, що на даний час ДМС України здійснюється процедура перевірки наявності підстав для надання особі статусу біженця.

В запереченнях на апеляційну скаргу, захисник зазначає про законність обґрунтованість ухвали слідчого судді та безпідставність апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, думку захисника, яка заперечувала проти її задоволення, в судових дебатах сторони залишились на попередніх позиціях, вивчивши матеріали провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.589 КПК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.
Згідно ч.2 ст.589 КПК України, особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
Відповідно до ч.1 ст.590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.
Згідно ч.4 ст.590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
З огляду на положення ч.1 ст.591 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою. Якщо до особи застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, скарга на рішення про видачу такої особи (екстрадицію) може бути подана до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого розташований відповідний центральний орган України.
Відповідно до ч.4 ст.591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).
Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_8 з 02.10.2017 розшукується правоохоронними органами Російської Федерації за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних речовин, вчинений групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі особи); кримінальна справа № 288049 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Росії знаходиться у провадженні Північного районного суду м. Орел.
15 вересня 2020 року ОСОБА_8 було затримано співробітниками Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області.
Ухвалою слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.09.2020 року ОСОБА_8 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб, а саме до 24.10.2020 року.
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду від 22.10.2020 задоволено клопотання керівника Херсонської місцевої прокуратури та застосовано стосовно ОСОБА_8 екстрадиційний арешт до вирішення питання про його видачу (строк дії ухвали до 18.12.2020).
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду від 17.12.2020 задоволено клопотання в.о. керівника Херсонської місцевої прокуратури та продовжено застосування стосовно ОСОБА_8 екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу (строк дії ухвали до 12.02.2021).
У відповідності до положень ч. 4 ст. 590 КПК України, безумовною умовою для прийняття рішення про відмову у видачі особи є подання такої заяви до моменту її остаточного розгляду. Однак, при постановленні оскаржуваної ухвали зазначені вимоги не були враховані слідчим суддею.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 дійсно було подано заяву до Державної міграційної служби України про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, однак останньому відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що підтверджується наказом ГУ ДМСУ в Одеській області №27 від 10.02.2021 року.

Крім того, жодних підтверджених даних про поточне звернення ОСОБА_8 до ДМС із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до апеляційного суду не надано.

Таким чином, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення слідчого судді слід визнати обґрунтованими, оскільки на момент розгляду матеріали провадження містили підтвердження відмови визнання ОСОБА_8 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а відтак підстави для скасування наказу заступника Міністра Юстиції України з питань європейської інтеграції про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 відсутні.
Відповідно до ст. 409 КПК України, в тому числі, підставами для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

На думку колегії суддів, вищевказані порушення допущені судом є істотними, такі, що безперечно, ставить під сумнів законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді, що тягне за собою безумовне скасування оскаржуваного судового рішення.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається прокурор, як на підстави необхідності скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2021 року, якою скаргу адвоката ОСОБА_7 задоволено та скасовано наказ заступника Міністра юстиції України з питань європейської інтеграції ОСОБА_9 про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 про скасування наказу заступника Міністра юстиції України з питань європейської інтеграції ОСОБА_9 про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 з України до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: