Справа № 467/152/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка об`єднане кримінальне провадження №0000604 від 13.12.2018 року, №0000052 від 05.02.2019 року, №0000085 від 27.02.2019 року, №0000265 від 07.07.2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_10 , громадянина України, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Зелена Поляна Арбузинського району Миколаївської області, не одруженого, маючого середню технічну освіту, непрацюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, що має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
25.01.2017 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді штрафу 1700,00 грн.;
27.02.2019 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням положень ст.71 КК України, до покарання у виді арешту строком 4 місяці, із самостійним виконанням покарання у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн., призначеного вироком Южноукраїнського міського суду від 25.01.2017 року, 27.06.2019 року звільненого з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» після відбуття покарання у виді арешту;
05.01.2021 року вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі та із самостійним виконанням покарання у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн., призначеного вироком Южноукраїнського міського суду від 25.01.2017 року;
12.02.2021 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням положень ч.ч.1,4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі із самостійним виконанням покарання у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн., призначеного вироком Южноукраїнського міського суду від 25.01.2017 року;
18.02.2021 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням положень ч.ч.1,4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі із самостійним виконанням покарання у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн., призначеного вироком Южноукраїнського міського суду від 25.01.2017 року;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.125, ч.2 ст.146, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України;

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що наприкінці листопада 2018 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 , будучи судимим вироком від 25.01.2017 року Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, перебував у житловому будинку, належному ОСОБА_15 , по АДРЕСА_2 з дозволу власника. Скориставшись тим, що ОСОБА_15 спить та за його діями не спостерігає, ОСОБА_10 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою подальшого продажу викраденого майна, розуміючи протиправність своїх дій, їх караність, пройшов до однієї з кімнат зазначеного житлового будинку, звідки таємно викрав належний ОСОБА_15 телевізор марки «SANYO» вартістю 542,00 грн. та покинув місце злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_10 , будучи судимим вироком від 25.01.2017 року Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, 05.12.2018 року у ранковий час знаходився у житловому будинку, належному ОСОБА_14 , по АДРЕСА_3 з дозволу власника. Скориставшись тим, що ОСОБА_14 вийшов з будинку та за його діями не спостерігає, ОСОБА_10 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій, їх караність, пройшов до спальної кімнати зазначеного будинку, звідки таємно викрав належний ОСОБА_14 мобільний телефон марки ERGO моделі F184 Respect, вартістю 213,33 грн. та покинув місце злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_10 , будучи прийнятим 02.03.2015 на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 17.06.2015 року по 06.11.2015 року брав участь в проведенні Антитерористичної операції на території Донецької області в секторі «М». У 2015 році, більш точний судом не встановлено, ОСОБА_10 діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, їх караність, у порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами смертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх cпpaв України 21.08.1998 року №622, після звільнення з військової служби, достовірно знаючи, що патрони калібру 5,45 мм являються бойовими припасами, придбання, зберігання та носіння яких без передбаченого законом дозволу заборонено, залишив при собі, та таким чином незаконно придбав 36 патронів, призначених для стрільби зі зброї калібру 5,45 мм, які є бойовими припасами, зберігав їх у невстановленому досудовим розслідуванням місці та носив при собі у кишені власної військової куртки, до моменту їх вилучення працівниками поліції 27.02.2019 року під час затримання ОСОБА_10 на підставі вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року.

Крім того, 02.07.2019 року, у вечірній час, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в кімнаті житлового будинку ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин під час сварки з ОСОБА_13 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх караність, із метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, взяв із вбудованої в приміщенні кухні шафи до правої руки металевий ополоник та наніс ним декілька ударів по тілу ОСОБА_13 , спричинивши їй множинні садна та гематоми обличчя і тулуба що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 03.07.2019 року у вечірній час, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в кімнаті житлового будинку ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час сварки з ОСОБА_13 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх караність, із метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, взяв до правої руки кухонний ніж, яким наніс три удари ОСОБА_13 , а саме: в область лівого стегна, передпліччя та черевної порожнини потерпілої, спричинивши останній тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани лівого стегна, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, різаної рани лівого передпліччя з ушкодженням м`язів розгиначів та колото-різаної рани передньої черевної стінки, яка проникає у позачеревний простір, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 04.07.2019 року у денний час, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в кімнаті житлового будинку ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_13 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у виді колото-різаної рани лівого стегна, різаної рани лівого передпліччя з ушкодженням м`язів розгиначів та колото-різаної рани передньої черевної стінки, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх караність, із метою приховати наслідки спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , взяв до рук клейку стрічку та перемотав нею руки, ноги та рот ОСОБА_13 , тим самим створивши їй зовнішні перешкоди для вільного пересування, що супроводжувались заподіянням їй фізичних страждань, та таким чином позбавив волі ОСОБА_13 , що тривало до вечора 04.07.2019 року, коли потерпіла власними силами змогла вивільнитись від клейкої стрічки.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину свою у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст.125, ч.2 ст.146, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України визнав частково та надав наступні показання.

Щодо майна потерпілого ОСОБА_15 . ОСОБА_10 пояснив, що наприкінці 2018 року, більш точний час він не пам`ятає, він перебував дома у ОСОБА_15 в смт. Арбузинка, більш точної адреси він назвати не може, де вони разом з господарем вживали спиртні напої. Коли закінчились гроші на горілку, він взяв телевізор, який стояв на кухні, щоб його продати. ОСОБА_10 стверджував, що при цьому був присутній ОСОБА_15 і він повідомив потерпілому, що має намір продати телевізор, однак той йому не відповів, ймовірно через сильне алкогольне сп`яніння. Вийшовши з будинку ОСОБА_15 він продав телевізор за 200 гривень, на які придбав горілку.

Щодо майна потерпілого ОСОБА_14 . ОСОБА_10 пояснив, що не мав наміру красти його телефон. Наприкінці 2018 року, точної дати він не пам`ятає, він перебував у будинку ОСОБА_14 по АДРЕСА_3 , разом з господарем. Так як у нього розрядився власний телефон, він взяв телефон ОСОБА_14 марки ERGO чорного кольору, щоб подзвонити, а свій залишив йому. Телефон поклав до кишені автоматично, за звичкою, а потім пішов в гості до знайомих, де його знайшли працівники поліції і він їм добровільно видав телефон.

Крім того, ОСОБА_10 пояснив, що був мобілізований до Збройних Сил України Арбузинсько-Южноукраїнським ОРВК Миколаївської області та у 2015 році брав участь в проведенні Антитерористичної операції на території Донецької області, де виконував бойові завдання та після звільнення залишив собі частину патронів калібру 5,45 мм до АК-74, які поклав до кишені куртки та в подальшому зберігав їх у військовій формі за місцем свого проживання після повернення додому. 27.02.2019 року його було засуджено Арбузинським районним судом Миколаївської області до 4 місяців арешту та йому було відомо, що його мають затримати на підставі вироку. Знаючи, що патрони є небезпечними та не маючи кому передати їх на зберігання на період ув`язнення, ОСОБА_10 вказував, що взяв із собою дані патрони, щоб добровільно видати працівникам поліції, але не встиг, так як його затримали, а патрони вилучили. Кількість патронів він не пам`ятає. Одразу не повідомив працівників поліції про патрони так як погано себе почував.

Стосовно потерпілої ОСОБА_13 ОСОБА_10 пояснив, що влітку 2019 року, більш точно він не пам`ятає, він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , будучи вже в стані алкогольного сп`яніння, прийшли до будинку ОСОБА_13 в АДРЕСА_3 , щоб продовжити вживати горілку. Ввечері він ненароком приклав ніж гострою стороною до руки ОСОБА_13 , думав, що тупою стороною, а вийшло, що гострою, внаслідок чого ОСОБА_13 отримала поріз передпліччя, він не пам`ятає що завдавав ОСОБА_13 інші тілесні ушкодження, в тому числі і порізи, так як був п`яний. Допускає, що міг завдати поріз в область черева. Після цього вони втрьох ще випили та лягли спати. Вранці він пішов купити ще горілки. Перед виходом обгорнув порізану руку ОСОБА_13 скотчем, таким чином намагався надати їй допомогу, щоб рана не інфікувалась, бо більше не було чим. Ввечері знову всі втрьох зібралися у ОСОБА_13 , випили ще горілки. Наступного дня зранку він сказав ОСОБА_13 , що візьме та продасть її пральну машину. Відповіді не отримав. Потім він сказав ОСОБА_16 , що ОСОБА_13 дозволила продати її пральну машину щоб купити ще горілку та вони з ОСОБА_16 пішли. Будинок, де в цей час перебувала ОСОБА_13 він після виходу за собою замкнув, при цьому замок вхідних дверей був поламаний і замикався лише зовні. Коли вони пішли, ОСОБА_13 не була зв`язана, а пересуватись вона не могла, оскільки була в стані сильного алкогольного сп`яніння. В подальшому того дня його затримали працівники поліції, коли він перебував у іншого свого знайомого.

Під час промови в судових дебатах та в останньому слові обвинуваченого ОСОБА_10 зазначив, що визнає свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів та в повному обсязі визнає обставини їх вчинення, викладені прокурором, у вчиненому розкаюється, готовий понести покарання у межах своєї вини та в подальшому, після відбуття покарання, буде дотримуватись правослухняної поведінки. Вибачався за свої вчинки.
Не дивлячись на позицію обвинуваченого, провина його у вчиненні інкримінованих злочинів в повному обсязі доводиться наступними доказами.

За епізодом викрадення майна наприкінці листопада 2018 року:

Показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який пояснив, що не пам`ятає точну дату подій, оскільки на момент його допиту в суді з часу викрадення майна минуло майже два роки. Тоді з його будинку зникли приймач та телевізор. В той період в його будинку в АДРЕСА_2 часто бував ОСОБА_10 . Телевізор знаходився у одній із кімнат будинку та був накритий ковдрою, через це він не одразу помітив його зникнення. В один із днів він підняв ковдру та виявив відсутність телевізора. В подальшому належний йому телевізор марки «SANYO» сіро-чорного кольору з пошкодженою (перевернутою) емблемою знайшли працівники поліції, про що повідомили його як потерпілого. ОСОБА_15 категорично заперечив, що він бачив як ОСОБА_10 бере телевізор, жодних домовленостей щодо можливості продажу телевізора у нього з ОСОБА_10 не було, дозволу брати телевізор він ОСОБА_10 ніколи не давав. Телевізор у нього був в робочому стані.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.02.2019 року, згідно якого ОСОБА_15 повідомив про викрадення з його будинку в АДРЕСА_2 в період часу з листопада 2018 року по 03.02.2019 року телевізора марки «SANYO».

Заявою ОСОБА_17 від 05.02.2019 року, за якою він добровільно видав працівникам поліції телевізор марки «SANYO», який він наприкінці листопада 2018 року придбав в смт. Арбузинка у чоловіка на ім`я ОСОБА_18 .

Протоколом огляду місця події від 05.02.2019 року, згідно якого біля місця проживання ОСОБА_17 по АДРЕСА_4 слідчим оглянуто та вилучено добровільно виданий ОСОБА_17 телевізор марки «SANYO».

Висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №966/21 від 22.03.2021 року, за яким ринкова вартість телевізора марки «SANYO» становила станом на 18.11.2020 року 542,00 грн.

В сукупності зазначені докази, з урахуванням показань обвинуваченого, свідчать, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, і воно підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. ст.185 КК України, а вчинені ним дії є умисними, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, яке належало потерпілому ОСОБА_15 , вартість якого становить розмір, за який передбачена кримінальна відповідальність.

Доводи ОСОБА_10 щодо продажу телевізора з відома ОСОБА_15 спростовуються показаннями потерпілого, який категорично заперечив наявність своєї згоди та обізнаність щодо продажу належного йому майна. Підстав для сумніву у достовірності показань потерпілого судом не встановлено.

За епізодом викрадення майна від 05.12.2018 року.

Показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який пояснив, що 04.12.2018 року вдень він попросив ОСОБА_10 допомогти йому змолотити кукурудзу у людей. Ввечері того ж дня він запросив ОСОБА_10 до місця свого проживання по АДРЕСА_3 , де накрив стіл та вони разом повечеряли і розпили пляшку горілки, після чого заснули. Вранці наступного дня він проснувся у спальній кімнаті свого будинку та відчув сильний біль в горлі, виявив, що біля його ліжка, на табуреті, де він звечора залишив телефон і грошові кошти в сумі 100 грн., даний телефон і гроші відсутні. У кухні перебував ОСОБА_10 та він чув, що ОСОБА_10 розмовляє по телефону з матір`ю, якій сказав, що зарізав сьогодні чоловіка. Навколо потерпілого була кров та він, зрозумівши, що ОСОБА_10 його порізав, намагаючись не привертати до себе уваги з боку ОСОБА_10 , вийшов з будинку та звернувся до лікарні за наданням медичної допомоги, де лікувався в хірургічному відділенні. Через декілька днів, повернувшись додому з лікарні він виявив, що телефон марки «ERGO» чорного кольору, який він нещодавно придбав, був відсутній. Про викрадення телефону він повідомив працівників поліції.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.12.2018 року, згідно якого ОСОБА_14 повідомив про викрадення 05.12.2018 року за місцем його проживання по АДРЕСА_3 належного йому телефону марки «ERGO».

Заявою від 13.12.2018 року, згідно якої ОСОБА_19 добровільно видала працівникам поліції телефон марки «ERGO», який залишив у неї ОСОБА_20 .

Протоколом огляду місця події від 13.12.2018 року, згідно якого біля місця проживання ОСОБА_19 по АДРЕСА_5 слідчим оглянуто та вилучено добровільно виданий ОСОБА_19 телефон марки «ERGO».

Протоколом огляду місця події від 13.12.2018 року, згідно якого слідчим з дозволу та в присутності власника було оглянуто домоволодіння ОСОБА_14 по АДРЕСА_3 , зокрема, спальну кімнату, звідки згідно пояснень ОСОБА_14 було викрадено належний йому мобільний телефон. У спальній кімнаті оглянуто ліжко, біля ліжка плями бурого кольору.

Висновком експерта №29 від 18.01.2019 року, за яким ринкова вартість мобільного телефону марки «ERGO» моделі F184 Respect, чорного кольору, який був у використанні, станом на 05.12.2018 року могла становити 213,33 грн. (без ПДВ).

В сукупності зазначені докази, з урахуванням показань обвинуваченого, свідчать, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, і воно підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. ст.185 КК України, а вчинені ним дії є умисними, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, яке належало потерпілому ОСОБА_14 , вартість якого на момент вчинення злочину становила розмір, за який передбачена кримінальна відповідальність.

Доводи ОСОБА_10 щодо відсутності у нього наміру викрадати телефон ОСОБА_14 суд оцінює критично, як такі що не відповідають встановленим обставинам кримінального правопорушення. Зокрема, з показань потерпілого встановлено, що викраденню телефона передувало завдання йому тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , тобто між ними напередодні стався конфлікт, при цьому обвинувачений не отримував у потерпілого дозволу на використання телефону. Слід зазначити, що вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12.02.2021 року ОСОБА_10 дійсно засуджено, зокрема, за вчинення 04.12.2018 року у відношенні ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Крім того, у будинку ОСОБА_14 працівниками поліції та потерпілим не було виявлено іншого телефона, належного ОСОБА_10 , а викрадений телефон марки «ERGO» був виданий працівникам поліції іншою особою. Зазначене свідчить, що ОСОБА_10 заволодів телефоном ОСОБА_14 без згоди потерпілого та використовував у власних потребах, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки та таким чином умисно вчинив крадіжку.

За епізодом придбання, зберігання та носіння бойових припасів від 27.02.2019 року.

З дублікату військового квитка Серії НОМЕР_1 від 28.02.2015 року встановлено, що ОСОБА_10 прийнятий 02.03.2015 на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та в період з 17.06.2015 року по 06.11.2015 року брав участь в проведенні Антитерористичної операції на території Донецької області в секторі «М».

Згідно рапорту помічника чергового Арбузинського ВП старшого сержанта ОСОБА_21 о 16-00 27.02.2019 року в залі судового засідання Арбузинського районного суду Миколаївської області на підставі вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року був затриманий ОСОБА_10 .

Під час особистого огляду затриманого ОСОБА_10 у нього виявлені патрони калібру 5,45 в кількості 36 штук, про що складено відповідний протокол від 27.02.2019 року.

Згідно протоколу огляду місця події від 27.02.2019 року слідчим в приміщенні холу Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області в смт. Арбузинка Миколаївської області по вул. Шевченка, 200, оглянуто та вилучено виявлені у ОСОБА_10 патрони в кількості 36 штук, оглянуто куртку ОСОБА_10 за його згоди, виявлено що внутрішня кишеня куртки має пошкодження через які мається доступ до простору між підкладом та основною тканиною куртки.

Згідно висновку експерта №74 від 12.03.2019 року, 36 предметів, вилучених 27.02.2019 року у ОСОБА_10 є бойовими припасами. 36 патронів придатні до стрільби. Дані патрони призначені для стрільби зі зброї калібру 5,45 мм (5,45х39 мм): автоматів АК-74, АКС-74, АКС-74У, АК-74М, виробництва СРСР, 9А-91, АН-84, АК-12, АК-107/108, АЕК-971, АК-101/102, виробництва РФ, NGM-81, виробництва Угорщини, К-3 виробництва Вірменії, «Вепр» виробництва України, Wieger StG-942, виробництва ФРН, Skbk wz. 8, Kbk wz. Tantal виробництва Польщі та ін.; кулеметів РПК-74, РПКС-74, ПУ-21, виробництва СРСР та ін.; стрілецько-гранатних комплексів: 80.002, виробництва СРСР, АДС, виробництва РФ та ін.; автоматно-гранатометних комплексів А-91, виробництва РФ та ін.; снайперської гвинтівки SSG-82, виробництва ФРН та ін. Крім того, дані патрони можуть використовуватись для стрільби з переробленої вогнепальної зброї, або виготовленої саморобним способом.

В сукупності зазначені докази, з урахуванням показань обвинуваченого, свідчать, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, і воно підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а вчинені ним дії є умисними, спрямовані на незаконне придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

При цьому суд критично оцінює доводи ОСОБА_10 щодо наміру добровільної видачі бойових припасів працівникам поліції.

Так, частиною 1 ст. 263 КК України передбачена кримінальна відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Частиною 3 ст.263 КК України передбачене звільнення від кримінальної відповідальності за незаконні дії зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами чи пристроями, передбачені ч. 1 або 2 ст. 263.

У даному випадку, законодавець забезпечив право звільнення особи від кримінальної відповідальності з викладенням підстав у ч.3 ст.263 КК України, відповідно до якої особа, яка вчинила злочин, передбачений частинами першою та другою цієї статті, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона добровільно здала органам влади зброю, бойові припаси, вибухові речовини або вибухові пристрої.

Під добровільною здачею органам влади зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, яка згідно з ч.3 ст.263 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, є такі дії, коли особа, маючи можливість і надалі зберігати будь-який із зазначених предметів, незалежно від мотивів за власним бажанням передає його відповідному державному органу.

Отже, добровільним здавання є тоді, коли воно вчинене за власною волею, незалежно від мотивів, однак не у зв`язку з тим, що органами влади виявлено факт зберігання відповідних предметів.

В даному випадку факт зберігання бойових припасів ОСОБА_10 виявлено працівниками поліції при його затриманні. До цього моменту ОСОБА_10 про наявність у нього зазначених предметів не повідомляв, відтак, відсутні підстави вважати, що він мав намір добровільно видати органам влади бойові припаси.

За епізодами від 02.07.2019 року, 03.07.2019 року та 04.07.2019 року.

Показаннями потерпілої ОСОБА_13 , яка пояснила, що ОСОБА_10 періодично проживав у літній кухні за місцем її проживання по АДРЕСА_2 . Ввечері 02.07.2019 року вона разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_16 перебували на території її домоволодіння та розпивали спиртні напої. Після цього, знаходячись в приміщенні літньої кухні, між нею та ОСОБА_10 сталася сварка, ОСОБА_10 висловлював їй свою образу через те, що вона повідомила поліцію про викрадення в неї речей та ОСОБА_10 відбував через це покарання. Щоб запобігти подальшому конфлікту вона вийшла в іншу кімнату. ОСОБА_10 взяв із шафи в приміщенні кухні металевий ополоник, прийшов до неї та почав завдавати їй удари в область голови, тіла і по ногам. Наносити удари ОСОБА_10 припинив самостійно. До поліції та до лікарні вона не звернулась, оскільки їй було соромно, так як вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Наступного дня вони також втрьох разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_16 перебували у неї дома, ОСОБА_10 приніс пляшку горілки, яку вони розпили. Під час розпиття спиртного знов сварилися. Вона пішла до кімнати та лягла спати. ОСОБА_10 взяв на кухні ніж та прийшов до неї зі словами, що зараз буде її різати та складати у банки. Порізав ліву руку до ліктя, потім одразу наніс удар ножем у живіт та порізав стегно. ОСОБА_16 просив ОСОБА_10 її не чіпати. Після цього ОСОБА_10 разом із ОСОБА_16 пішли, а вона залишилась в будинку, при цьому вона погано себе почувала і не могла встати, рани кровоточили. Швидку вона не викликала, так як не мала телефону. Наступного дня прийшли обвинувачений та ОСОБА_16 . Вона перед цим намагалась встати та не змогла, тому впала і лежала на підлозі. ОСОБА_10 наказав їй не виходити, взяв клейку стрічку «скотч» та обмотав нею руки потерпілої, зав`язавши їх за спиною, ноги в районі гомілки та рот, таким чином, що їй було важко дихати. В той момент, коли обвинувачений мотав їй ноги, до будинку заходила сусідка ОСОБА_22 , але вона злякалась і втекла. Після цього ОСОБА_10 разом з ОСОБА_16 пішли, залишивши її одну. Спочатку деякий час вона боялась рухатись, потім, впевнившись, що вона в будинку одна, потроху стала рухати ногами та руками та таким чином звільнилась від клейкої стрічки. Скільки часу пройшло потерпіла точно вказати не змогла. Наступного дня зранку вона змогла підвестись, побачила, що в будинку нікого немає та побігла до сусідки, її чоловік завіз потерпілу до лікарні, де їй було надано медичну допомогу.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , який розповів, що точної дати подій він не пам`ятає, влітку 2019 року вони разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_13 перебували вдома у останньої в АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої. Між ОСОБА_13 та ОСОБА_10 сталася сварка через те, що ОСОБА_13 звернулась до поліції з приводу викрадення ОСОБА_10 її майна та він відбував за це покарання. Спочатку ОСОБА_10 завдав потерпілій декілька ляпасів, але вона продовжувала кричати йому у відповідь, на що обвинувачений ставав дедалі агресивнішим. ОСОБА_13 пішла в кімнату та лягла на ліжко, а ОСОБА_10 взяв кухонний ніж та пішов за нею. Оскільки потерпіла пручалася та махала руками, спочатку ОСОБА_10 порізав їй руку, після чого вона почала кричати та перевертатись. Потім ОСОБА_10 завдав ОСОБА_13 ще два удари ножем: у стегно та у живіт. ОСОБА_16 злякався та хтів піти, але ОСОБА_10 йому заборонив, став погрожувати. Тоді він перев`язав потерпілій руку та вони разом продовжили вживати горілку біля ліжка потерпілої. Потім всі лягли спати. Наступного дня вранці, оскільки у них закінчилась горілка, вони з ОСОБА_10 разом пішли продали пральну машину потерпілої та купили горілку. Коли йшли, ОСОБА_10 зав`язав руки потерпілій клейкою стрічкою, щоб вона нікуди не пішла і зачинив будинок. Горілку вони принесли до будинку та розпили разом із потерпілою. Десь в обідній час він з будинку пішов. Коли він знову прийшов до будинку, там вже були працівники поліції.

Показаннями свідка ОСОБА_19 , яка розповіла, що 2 роки назад, влітку 2019 року, вона прийшла до сусідки ОСОБА_13 , яка мешкає в АДРЕСА_3 . Двері були відчинені і вона зайшла до будинку, де побачила, що в кімнаті на підлозі лежить ОСОБА_13 , на животі, а ОСОБА_10 замотує їй руки та ноги клейкою стрічкою типу «скотч», також в будинку був ОСОБА_16 . Всі були в стані сильного алкогольного сп`яніння, в тому числі і ОСОБА_13 . ОСОБА_10 поводив себе агресивно, сказав їй негайно піти, погрожував. ОСОБА_16 також сказав їй тікати, посилаючись на агресивну поведінку ОСОБА_10 . Після цього свідок злякалась та пішла.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.07.2019 року, за яким ОСОБА_13 повідомила про завдання їй ОСОБА_10 тілесних ушкоджень 03.07.2019 року та просила вжити до нього заходи.

Протоколом огляду місця події від 06.07.2019 року, згідно якого з дозволу власниці слідчим було проведено огляд домоволодіння ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 , зокрема двір, де біля колодязю на пні виявлено та вилучено поліетиленову клейку стрічку «скотч» зі слідами бурого кольору, кімнату з розташованим у ній розкладеним диваном, на якому виявлені плями та нашарування бурого кольору, схожі на кров, а під диваном виявлено та вилучено ніж кухонний з руків`ям білого кольору з червоною смугою довжиною леза 18 см, шириною леза 4 см біля основи рукояті, на лезі ножа нашарування бурого кольору. Під час огляду місця події на території домоволодіння також виявлено і вилучено: ніж кухонний з руків`ям чорного кольору зі столу на подвір`ї, 4 недопалки цигарок «MARVEL», кухонний ніж, футболку сірого кольору з порізом, нашаруванням та плямами бурого кольору, простирадло з нашаруванням та плямами бурого кольору.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.07.2019 року, за яким ОСОБА_23 повідомила про незаконне позбавлення волі ОСОБА_13 в період часу з 03.07.2019 року по 06.07.2019 року ОСОБА_10 з метою приховування завданих їй тілесних ушкоджень.

Висновком експерта №310-М, дослідження проведене 09.07.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08.07.2019 року, згідно якого у ОСОБА_13 виявлено: колото-різана рана передньої черевної стінки, яка проникає в позачеревний простір, колото-різана рана лівого стегна, різана рана лівого передпліччя з ушкодженням м`язів-розгиначів, множинні садна і гематоми обличчя і тулуба. Садна і гематоми, а також колото-різана рана лівого стегна відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Різана рана лівого передпліччя з ушкодженням м`язів-розгиначів відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я. Ступінь тяжкості колото-різаної рани передньої черевної стінки буде встановлено після завершення лікування. Садна і гематоми утворились від дії тупих предметів, колото-різані рани та різана рана утворились від дії будь-якого колюче-ріжучого предмета, можливо ножа.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.07.2019 року, за яким ОСОБА_13 повідомила про завдання їй ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ввечері 02.07.2019 року, завдаючи удари по голові та тілу ополоником та просила вжити до нього заходи.

Висновком експерта №361-М, дослідження проведене з 20.08.2019 року по 21.08.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08.07.2019 року від 16.08.2019 року, згідно якого у ОСОБА_13 виявлено: колото-різану рану передньої черевної стінки, яка проникає у позачеревний простір, колото-різану рану лівого стегна, різану рану лівого передпліччя з ушкодженням м`язів розгиначів, множинні садна і гематоми обличчя і тулуба. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк, указаний в ухвалі слідчого судді (тобто 02.07.2019 року та 03.07.2019 року). Садна і гематоми, а також колото-різана рана лівого стегна відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Різана рана лівого передпліччя з ушкодженням м`язів-розгиначів та колото-різана рана передньої черевної стінки, яка проникає у позачеревний простір відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я. Садна і гематоми утворились від дії тупих предметів (руки, ноги, ополоник, і т.п.), колото-різані рани та різана рана утворились від дії будь-якого колюче-ріжучого предмета, можливо ножа.

В сукупності зазначені докази, з урахуванням показань обвинуваченого, потерпілої та свідків свідчать, що ОСОБА_10 вчинив кримінальні правопорушення, і вони підпадають під ознаки злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст.125, ч.2 ст.146КК України, а вчинені ним дії є умисними, спрямованими на завдання тілесних ушкоджень та незаконне позбавлення волі потерпілої.

Показання ОСОБА_10 в тій частині, що він не завдавав потерпілій тілесних ушкоджень у виді саден і гематом 02.07.2019 року металевим ополоником спростовуються показаннями потерпілої, яка неодноразово наполягала на даних показаннях та пояснювала, що спочатку ОСОБА_10 наніс їй тілесні ушкодження завдаючи ударів ополоником, а вже після цього завдавав удари та порізи ножем і ці дві події є розділеними в часі. Показання потерпілої узгоджуються з висновком експерта, яким встановлено крім порізів та колото-різаних ран наявність на тілі потерпілої чисельних саден та гематом, при цьому експерт виключив можливість отримання даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи, або спричинення власною рукою. Версія захисту жодним чином не пояснює походження тілесних ушкоджень потерпілої у виді чисельних саден і гематом обличчя та тулуба. Отже, судом не встановлено підстав для сумніву у достовірності показань ОСОБА_13 .

Позицію ОСОБА_10 в частині тверджень, що він не зв`язував ОСОБА_13 клейкою стрічкою та не вчиняв щодо неї незаконного позбавлення волі, а вона сама не могла пересуватись внаслідок сильного алкогольного сп`яніння, суд оцінює критично, оскільки зазначене спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_19 та свідка ОСОБА_16 . Показання потерпілої ОСОБА_13 повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_19 та з іншими доказами у справі, а відтак, сам лише той факт, що потерпіла перебувала в стані алкогольного сп`яніння, як і інші учасники подій, не спростовує достовірності її показань. Потерпіла не заперечує, що була в стані алкогольного сп`яніння, але свою пасивність вона пояснила поганим самопочуттям внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та страхом, який вона відчувала по відношенню до ОСОБА_10 , боючись спровокувати з його боку ще більш агресивні дії. Враховуючи пояснення ОСОБА_16 , дані побоювання були обґрунтованими. Деякі розбіжності у показаннях свідка ОСОБА_16 з показаннями потерпілої і свідка ОСОБА_19 , на переконання суду, зумовлені значним часом, що минув з моменту вчинення злочинів та деякі деталі ОСОБА_16 може не пам`ятати, при цьому слід врахувати, що для ОСОБА_13 , як особи, що потерпіла від злочину, події мали більш суттєве значення.

Крім того, судом досліджені процесуальні документи щодо руху кримінальних проваджень, документи, що характеризують обвинуваченого, щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Таким чином, суд зробив висновок про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки вина його доведена прокурором поза розумним сумнівом належними, допустимими та достовірними доказами, що отримані стороною обвинувачення у порядку, встановленому КПК України та щодо яких питання їх недопустимості не ставилось, а судом таких підстав не встановлено.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_10 щодо майна потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , за епізодами у листопаді 2018 року та 05.12.2018 року суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_10 у період з 2015 року до 27.02.2019 року щодо бойових припасів суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_10 щодо потерпілої ОСОБА_13 за епізодом від 02.07.2019 року суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_10 щодо потерпілої ОСОБА_13 за епізодом від 03.07.2019 року суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_10 щодо потерпілої ОСОБА_13 за епізодом від 04.07.2019 року суд кваліфікує за ч.2 ст.146 КК України як незаконне позбавлення волі, що супроводжувалось заподіянням потерпілій фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу.

Визнаючи кваліфікуючими ознаками вчиненого злочину заподіяння потерпілій фізичних страждань, та здійснення незаконного позбавлення волі протягом тривалого часу суд виходить з того, що до фізичних страждань треба відносити біль, що виникає під час мордування, катування, інших видів фізичного впливу на людський організм, або внаслідок жорстоких умов утримання у місці позбавлення волі (утримання особи в умовах, які позбавляють її зору, слуху, просторової або часової орієнтації, необхідного свіжого повітря, утримання в холодному та сирому приміщенні, у приміщенні з постійним та голосним звуком або у підвалі, де на особу нападають щури, позбавлення сну, харчування і води тощо). Тривалий час є оціночною ознакою, наявність чи відсутність якої має визначатися судом з урахуванням конкретного астрономічного строку, протягом якого особа була позбавлена волі, місця, де вона трималась, способу її утримання, інших конкретних обставин справи та особи потерпілого.

Оскільки судом встановлено, що позбавленню волі потерпілої передувало завдання їй тілесних ушкоджень, безспірно, що зв`язування її кінцівок клейкою стрічкою у незручному положенні, коли руки були заведені за спину, супроводжувалось фізичним болем, крім того, зв`язування клейкою стрічкою її рота позбавляло потерпілу можливості нормально дихати і також завдавало їй фізичних страждань. Щодо тривалості незаконного позбавлення волі потерпілої, в даному випадку суд також враховує, що вона внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у виді колотих ран та порізу невідкладно потребувала медичної допомоги, за таких умов суд оцінює незаконне позбавлення волі потерпілої як тривале.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Так, вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, у відповідності до вимог ст. 12 КК України, є кримінальними проступками, нетяжкими та тяжким злочинами. Також судом враховується те, що всі вчинені ОСОБА_10 злочини є умисними, обвинувачений реалізував свій умисел в повному обсязі, відтак злочини є закінченими.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 судом не встановлено.

Підстав для визнання пом`якшуючою обставиною для ОСОБА_10 наявність щирого каяття, як про те вказує обвинувачений, суд не вбачає, оскільки щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Однак, позиція обвинуваченого під час судового розгляду, не свідчить про його критичну оцінку своїх дій. Формальне зазначення про визнання своєї провини та висловлення жалю з приводу вчиненого в судових дебатах і в останньому слові обвинуваченого на переконання суду є для ОСОБА_10 способом пом`якшити свою відповідальність та не свідчить про його щире розкаяння у вчиненому.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_10 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.125 та ч.2 ст.146 КК України.

Підстави для визнання інших обтяжуючих покарання ОСОБА_10 обставин відсутні, з огляду на положення ч.1 ст.337 КПК України, яка визначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має постійне місце проживання, однак останнім часом там не проживав, за місцем проживання характеризується негативно, на даний час утримується у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», де отримав задовільну характеристику, не одружений, до затримання не працював, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , має пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни учасників бойових дій, безпосередньо приймав участь у проведенні Антитерористичної операції, нагороджений відзнакою Президента України за участь в АТО, має захворювання органів зору.

Суд також приймає до відома висновок викладений в досудовій доповіді Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області про наявність на момент проведення оцінки середнього ризику небезпеки обвинуваченого для суспільства та для окремих осіб, та високого ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, неможливість його виправлення без позбавлення чи обмеження волі.

Також суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого та вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у межах санкцій ч.ч.1,2 ст.125 КК України, у виді громадських робіт та обмеження волі відповідно, та у межах санкцій ч.2 ст.185, ч.2 ст.146 та ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі. Дане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення його мети.

При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , слід врахувати, що він засуджений вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18.02.2021 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням положень ч.ч.1,4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі із самостійним виконанням покарання у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн., призначеного вироком Южноукраїнського міського суду від 25.01.2017 року.
Оскільки кримінальні правопорушення, за які ОСОБА_10 засуджується у даному кримінальному провадженні вчинені ним до ухвалення вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18.02.2021 року, суд призначає покарання із застосуванням вимог ч.ч.1,4 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за даним та попереднім вироком.
Крім того, виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч.4 ст.70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що попереднім вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18.02.2021 року покарання призначене із застосуванням положень ч.ч.1,4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів з попереднім вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12.02.2021 року.
Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12.02.2021 року ОСОБА_10 покарання призначене із застосуванням положень ч.ч.1,4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів із попереднім вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.01.2021 року.
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.01.2021 року, в свою чергу, ОСОБА_10 покарання призначене із застосуванням положень ч.ч.1,4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів із попереднім вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року.
Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року ОСОБА_10 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням положень ст.71 КК України, до покарання у виді арешту строком 4 місяці, із самостійним виконанням покарання у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн., призначеного вироком Южноукраїнського міського суду від 25.01.2017 року. 27.06.2019 року ОСОБА_10 відбув призначене покарання у виді 4 місяців арешту та був звільнений з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».
Покарання у виді 4 місяців арешту, призначене вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року та відбуте ОСОБА_10 у період з 27.02.2019 року по 27.06.2019 року у строк покарання у виді позбавлення волі жодним із попередніх вироків належним чином зараховане не було.
Відтак, у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів слід зарахувати покарання, відбуте повністю за попереднім вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року, за правилами, передбаченими в ч.1 ст.72 КК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Крім того, на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання ОСОБА_10 належить зарахувати попереднє ув`язнення, оскільки у межах даного кримінального провадження йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185, ч.1 ст.125, ч.2 ст.125, ч.2 ст.146 КК України вчинені ним в період з листопада 2018 року.

Визначаючи час вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, суд виходить з того, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що він у 2015 році залишив при собі, та таким чином незаконно придбав 36 патронів, призначених для стрільби зі зброї калібру 5,45 мм, які є бойовими припасами, зберігав їх у невстановленому досудовим розслідуванням місці та носив при собі у кишені власної військової куртки, до моменту їх вилучення працівниками поліції 27.02.2019 року під час затримання ОСОБА_10 на підставі вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року.

При триваючому злочині особа вчиняє один раз певну дію і впродовж тривалого часу перебуває безперервно в злочинному стані. Для цього виду злочинів характерним є неспівпадання моменту закінчення складу злочину і моменту фактичного завершення протиправних дій. Завершення триваючого злочину (тобто момент фактичного завершення протиправних дій) може бути зумовлений різними обставинами: як об`єктивними, так і суб`єктивними. Об`єктивні обставини - це такі події, що не залежать від волі винної особи, і до їх числа можна віднести викриття особи у вчиненні злочину. У поняття «час вчинення триваючого злочину» має включатися увесь проміжок часу, протягом якого особа безперервно вчиняла триваюче діяння на стадії закінченого злочину.

Встановлення того, що злочин є триваючим, забезпечує його правильну кваліфікацію, а також обумовлює можливість чи неможливість застосувати до особи амністію, інститут давності притягнення до кримінальної відповідальності, а також вирішення питання про призначення покарання за сукупністю злочинів чи вироків.

Згідно усталеної практики, якщо в одній статті (частини статті) Особливої частини КК передбачені різні за своїм змістом діяння (ст. 263 КК України), що має місце в даному кримінальному провадженні, їх вчинення в різний час не утворює повторності злочинів у випадках, коли такі діяння охоплювались єдиним умислом особи. У цих випадках вчинені особою діяння стають елементами одного злочину (наприклад, незаконне придбання, і наступне зберігання або носіння бойових припасів). Отже, злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК є триваючим.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив триваючий злочин, який вважається закінченим 27.02.2019 року. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеному колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 24.09.2020 року у справі №467/2018/19.

Виходячи з викладеного, у строк остаточного покарання ОСОБА_10 слід зарахувати його попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні з моменту затримання 08.07.2019 року за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 18.05.2017 року №2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, оскільки судом встановлено, що всі злочини, за які засуджується ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні вчинені ним після 20.06.2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на проведення експертизи №74 від 12.03.2019 року становили 1144,00 грн., на проведення експертизи №29 від 18.01.2019 року 1144,00 грн., на проведення експертизи №966/21 від 22.03.2021 року 320,00 грн., що разом становить 2608,00 грн.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 слід продовжити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.125, ч.2 ст.125, ч.2 ст.146 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт;

за ч.2 ст.125 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

за ч.2 ст.146 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначити ОСОБА_10 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.ч.1,4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18.02.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі та штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_10 рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто, з 29.03.2021 року.

На підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України у строк покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_10 зарахувати покарання у виді 4 місяців арешту, відбуте повністю за попереднім вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року, а саме з 27.02.2019 року по 27.06.2019 року включно, з розрахунку, що один день арешту відповідає одному дню позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_10 у строк покарання у виді позбавлення волі попереднє ув`язнення з 08.07.2019 року по 28.03.2021 року включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Продовжити ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 2608 (дві тисячі шістсот вісім) гривень 00 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні:

30 патронів калібру 5,45 мм (2 з яких у демонтованому стані) та 6 стріляних гільз, що були передані на зберігання до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області знищити;

поліетиленову клейку стрічку типу скотч зі слідами речовини бурого кольору, чотири недопалки від цигарок, що були передані на зберігання до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області знищити;

три кухонні ножі, футболку сірого кольору, простирадло сірого кольору, що були передані на зберігання до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області повернути потерпілій ОСОБА_13 ;

телевізор «SANYO» сіро-чорного кольору, що був переданий на зберігання до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області повернути потерпілому ОСОБА_15 ;

мобільний телефон марки «ERGO», переданий на зберігання ОСОБА_14 , залишити йому як власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1