Справа № 206/489/21
Провадження № 1-кс/206/53/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 місто Дніпро

Слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000060, відомості про яке внесено до ЄРДР 29.01.2021 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка, Великолепетинського району, Херсонської області, громадянина України, який є ФОП, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
18.02.2021 старший слідчий СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська з даним клопотанням, погодженим прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 .

Відповідно до клопотання слідчого, ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який підозрюється в тому, що ОСОБА_4 , у невстановлені в ході проведення досудового розслідування дату та час, але не пізніше ніж 06.22 годин 17.02.2021, перебуваючи у невстановленому місці, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, при невстановлених обставинах, ОСОБА_4 незаконно придбав автоматичну вогнепальну зброю системи «Калашникова», чим порушив положення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», яка затверджена Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576. Після чого, ОСОБА_4 , у невстановлені в ході проведення досудового розслідування дату та час, але не пізніше ніж 06.22 годин 17.02.2021, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, переніс вищевказану автоматичну зброю системи «Калашникова», до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де почав зберігати біля вішалки для одягу у коридорі при вході до будинку, чим порушив положення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992. 17.02.2021, на підставі ухвали слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2021, в період часу з 06.22 годин по 09.13 годин, за місцем мешкання у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 проведено обшук, під час якого, біля вішалки для одягу у коридорі при вході до будинку виявлено та вилучено: автоматичну вогнепальну зброю системи «Калашникова», яка є нарізною вогнепальною зброєю. На думку органу досудового розслідування, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років. Окрім того, під час досудового розслідування, було встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризик переховування від органу досудового розслідування, прокуратури та суду та незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, про що свідчить, на думку слідчого та прокурора, обізнаність підозрюваного про тяжкість покарання (від трьох до семи років позбавлення волі), яке загрожує останньому, у разі визнання його винним, та те, що підозрюваному відомо місце проживання та анкетні данні свідків по вказаному кримінальному провадженню.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, зазначив про наявність обґрунтованої підозри, та ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 підозру вважав обґрунтованою, однак з ризиками не погоджувався, оскільки він раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох дітей, він не переховувався та переховуватися не збирається, під час обушку опір не чинив, про свідків взагалі нічого не знає, бачив їх вперше під час обшуку, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, оскільки ризики не обгунтовані та не доведені, так як підозрюваний згоден вподальшому надавати покази та надає їх зараз, він не збирається впливати на досудове слідство, він працює, має на утриманні дітей та дружину, раніше не судимий.
Вислухавши доводи та пояснення прокурора, підозрюваного та захисника, вивчивши та дослідивши подане клопотання та письмові матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до витягу з ЄРДР за № 0000060 від 29.01.2021, 28.01.2021 до ЧЧ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від заступника начальника СКП Самарського ВП про те, що в ході відпрацювання Самарського району м. Дніпро було отримано інформацію, що гр. ОСОБА_4 , 1984 р.н., за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 незаконно зберігає вогнепальну зброю, а саме автомат «Калашнікова», боєприпаси до нього та бойову гранату.
17.02.2021 о 09 год. 13 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопоуршення від 17.02.2020.
17.02.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 отримали 17.02.2021 о 21 год. 20 хв.
В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Клопотання та додані матеріали, надані слідчим та прокурором, доводять наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується наступними дослідженими копіями документів, а саме: протоколу обшуку від 17.02.2021 за адресою: м. Дніпро, вул. Тарасова. буд. 23.; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-104-21/5363-БЛ від 17.02.2021 та іншими матеріалами в їх сукупності.
ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом».
Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:
- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;
- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У рішенні у справі «Лабіта проти Італії» (2000 р.) ЄСПЛ зазначив, що небезпека чинення тиску на свідків та ризик фальсифікації доказів могли виступати юридичними підставами обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Проте правоохоронні органи не вказали жодного факту, який міг би довести, що зазначені підстави справді існували.
Суд звертає увагу, що лише тяжкість можливого покарання за правилами призначення запобіжного заходу та практикою Європейського суду з прав людини, сформована ним у рішеннях «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі» та «Храїді проти Німеччини» не може слугувати підставою для застосування відносно особи запобіжного заходу, якими обмежуються основні та невід`ємні права людини та дане питання вирішується за результатами аналізу всіх встановлених обставин.
Так, клопотання та матеріали, надані слідчим, не містять жодних доказів, які би обґрунтовували необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: слідчий та прокурор формально зазначивши в клопотанні про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовано не довели про наявність достатніх підстав вважати, що дійсно існує хоча б один із зазначених слідчим та прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і не навели належних доказів, які обґрунтовують існування таких ризиків, оскільки ризик переховування підозрюваного не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування ризику - переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Інших обґрунтувань або доказів на існування даного ризику слідчому судді не надано.
Тим паче, що підозрюваний ОСОБА_4 є ФОП, раніше не судимий, має на утриманні дружину та двох дітей, має стійкі соціальні зв`язки, вину на стадії досудового розслідування визнає, щиро розкаюється, а тому доводи слідчого та прокурора щодо наявності ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду суперечать позиції підозрюваного та його характеризуючим даним.
Також, жодним доказом не доведено, що підозрюваний впливав на свідків та чи намагається здійснити такий вплив та більш того, у клопотанні слідчого та прокурора, в супереч вимогам п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України, відсутнє будь-яке посилання на існування обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність ризику впливу підозрюваного на свідків, не зазначено на кого саме зі свідків він може здійснити вплив.
Окрім цього, свідки по даному кримінальному провадженню є поняті, які були залучені під час проведення обушку, який проводився у відповідності до ч. 10 ст. 236 КПК України (фіксувався за допомогою аудіо- та відеозапису), а тому враховуючи, що проведення обшуку зафіксовано на носій інформації, покази свідків (понятих) матимуть значення лише при оцінці законності проведення обшуку, однак підозрюваний не заперечує, що обшук було проведенно законно та й взагалі не заперечує щодо обгрунтованості підозри, а тому об`єктивно вплив на свідків (понятих) не матиме сенсу для підозрюваного і тому ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеним.
Відомостей про інших свідків матеріали, долучені до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не містять.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Оскільки слідчим та прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, то і відповідно ними не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що прокурор в судовому засіданні довів лише наявність обставини, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, але не довів обставини, передбачені п.п. 2 та 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, але вважає можливим на підставі ч. 3 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, звільняється з-під варти негайно. У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 26, 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 371-372 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду по даному кримінальному провадженню.

Звільнити негайно з під варти затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був затриманий 17.02.2021в порядку ст. 208 КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1