Справа №212/2926/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, кримінальне провадження № 0000023 від 03.01.2020 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

-04.10.2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст.190 ч,2, ст.71 ч. 1, ст.72 ч,5 КК України до двох років позбавлення волі, звільнений 05.07.2018 року з Солонянської ВК №21 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури - ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 ,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 , повторно, 02 січня 2020 року приблизно о 19:45 годин, знаходячись неподалік зупинки громадського транспорту «129 квартал» на ділянці місцевості, яка розташована біля будинку №80 по вул. Ватутіна в Покровському районі міста Кривого Рогу, реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, переслідуючи корисливу мету, під вигаданим приводом, для здійснення телефонного дзвінку, попросив у раніше знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 передати йому мобільний телефон марки «Samsung SМ-G350Е» іmеі: НОМЕР_1 , білого кольору, на що ОСОБА_6 будучи впевненим в істинних намірах ОСОБА_3 введеним в оману про його справжні наміри, добровільно передав ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Samsung SМ-G350Е» іmеі: НОМЕР_1 , білого кольору.
Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 реалізуючи в подальшому свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, отримавши від потерпілого ОСОБА_6 вищевказаний мобільний телефон, заздалегідь маючи намір його не повертати, діючи на досягнення злочинного результату, разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, а саме обернувши на свою користь.
Таким чином, своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_3 шляхом зловживання довірою заволодів у ОСОБА_6 мобільним телефоном марки «Samsung SМ-G350Е» іmеі: НОМЕР_1 , білого кольору, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток, який згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1480 від 13.04.2020 складає 663,33гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив, що 02.01.2020 року ввечері він перебував на зупинці громадського транспорту «129 квартал» з компанією знайомих, серед яких бу потерпілий ОСОБА_7 . Він попросив у нього скористатись мобільним телефоном і зник. Телефон потім заклав в ломбард приблизно за 300 грн., які витратив на власні нужди. Потерпілому він повернув аналогічний телефон, він погодився, претензій не має.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та вважав зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.

З`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому сторонам кримінального провадження роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України доведена в повному обсязі за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим відноситься до категорії нетяжких злочинів, обвинувачений раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, на утриманні має неповнолітнього сина, інвалідом не являється.

Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги обставини справи, досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого та позицію сторони обвинувачення щодо можливості призначення покарання з випробувальним терміном, суд вважає можливим визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі та звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений, речові докази та витрати на залучення експертів відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.370, 371, 374, 395 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1