Справа № 159/268/21
Провадження № 1-кп/159/221/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000545 від 18.12.2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Либохора Турківського району Львівської області, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що немає судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.164 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.07.2012 року, зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 18 червня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Будучи ознайомленим із вказаним судовим рішенням та знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини в період часу з 01.09.2018 року по 30.10.2020 року, ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати вищевказаних коштів.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у вказаний період часу будучи працездатним і попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`явив, в центр зайнятості з приводу працевлаштування не звертався, офіційно не працевлаштовувався, отримував постійно доходи у межах України, однак про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, аліменти не виплачував, внаслідок чого за вказаний вище період утворилась заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 36788, 50 (тридцять шість тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень п`ятдесят копійок) грн., що сукупно перевищує суму виплат за 3 місяці відповідних платежів.

Своїми умисними діями, що виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, (проступок), передбачений ч.1 ст. 164 КК України
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , фактично свою вину не визнав та показав, що дійсно зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. Визнав, що регулярно аліменти не сплачує, а по мірі можливості надавав кошти, як потерпілій так і сину, в загальній сумі орієнтовно 16 000 грн. Крім того, після розлучення залишив потерпілій будинок, автомобіль та інше майно. Не заперечував, що більшу частину цих коштів надав потерпілій на початку 2021 року. Підтвердити надання коштів як аліменти в період, який зазначений в обвинувачені не може. Звертає увагу суду, на ту обставину, що неповнолітній син, деякий час проживав у нього та перебував на його утриманні. З цих підстав вважає, висунуте щодо нього обвинувачення не доведеним.

Незважаючи на невизнання своє винуватості, вина обвинуваченого у скоєні інкримінованого йому правопорушенні доведена об`єктивними доказами, які є належними та допустимими і повністю спростовують показання обвинуваченого.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , категорично ствердила, що обвинувачений за період з 01.09.2018 року по 30.10.2020 року, аліментів на утримання дитини не сплачував в сумі зазначеній в обвинувачені. Не заперечувала, що на початку 2021 року ОСОБА_4 передав їй 10000 грн., з яких 3000 грн. було витрачено на його потреби. Будь-яких інших коштів не надавав, хоча їх син потребує значних матеріальних витрат, оскільки закінчує навчання в школі та має намір продовжити навчання у вищому навчальному закладі.

Щодо покарання покладається на розсуд суду.

Об`єктивність показань потерпілої підтверджено наступними доказами:

- витягом з ЄРДР підтверджено початок дізнання 18.12.2020 року, по факту злісного ухилення обвинуваченого від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина.

- у відповідності до рішення Ковельського міськрайонного суду від 25.07.2012 року, ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

На підставі даного рішення видано 09.07 2012 року виконавчий лист про стягнення аліментів в даній сумі.

Постановою державного виконавця від 30.08.2012 року відкрито виконавче провадження.

- рахунком заборгованості зі сплати аліментів за період з вересня 2018 року по жовтень 2020 року, підтверджено факт несплати жодного разу аліментів за вказаний період та наявність заборгованості на загальну суму 36788, 50 грн.

Таким чином, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, в їх сукупності суд приходить до висновку про доведеність факту скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) та вірність кваліфікації дій обвинуваченого в ході дізнання.

До показань обвинуваченого слід відноситись критично, оскільки вони повністю спростовані, як показаннями потерпілої так і письмовими доказами і їх слід розцінювати як намагання ухилення від кримінальної відповідальності.

Обираючи покарання суд, враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, особу винного та всі обставини по справі у їх сукупності.

Обтяжуючих покарання обставин суд не знаходить, а до пом`якшуючих покарання обставин відносить притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого вперше.
Визначаючи вид та міру покарання суд бере до уваги сімейний та майновий стан обвинуваченого, позицію потерпілої щодо покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, термін та суму заборгованості і приходить до переконання про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції закону за яким останній притягується до відповідальності у виді громадських робіт.
Саме таке покарання буде виваженим, достатнім та справедливим і буде відповідати загальним засадам призначення покарання (ст.65 КК України).
Підстав для застосування іншого виду покарання суд не вбачає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази та судові витрати відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Початок відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом того ж строку з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинувачему, потерпілій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1