Справа № 161/2041/21 Провадження №11-кп/802/322/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника ДУ «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги начальника Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2021 року про відмову в задоволенні клопотання начальника Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України засудженого ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И В:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області 02.02.2021 року надійшло клопотання начальника ДУ «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України засудженого ОСОБА_7 .
Клопотання мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 утримується у ДУ «Луцький слідчий ізолятор» з 19.01.2017 року. Станом на 29.01.2021 року відбув 4 роки 10 днів покарання, невідбута частина покарання становить 1 рік 11 місяців 20 днів. Засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та добросовісним відношенням до праці довів своє виправлення, тому адміністрація слідчого ізолятора просила застосувати щодо останнього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2020 року в задоволенні клопотання начальника ДУ «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України засудженого ОСОБА_7 відмовлено.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що із врахуванням об`єктивно проведеного аналізу доказів, встановлено, що дані щодо обставин відбування ОСОБА_7 покарання не містять достатніх підстав для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що більшу частину строку відбування покарання засуджений ОСОБА_7 характеризувався посередньо, в певний період навіть негативно, мав стягнення. Посилання у клопотанні щодо взаємовідносин із персоналом, дотримання чистоти та порядку, вимог пожежної безпеки і праці тощо, підтверджуються лише характеристикою від 29.01.2021 року, при цьому в матеріалах особової справи відсутні такі відомості. На глибоке переконання суду, встановлені судом обставини не дають прийти до однозначного висновку про наявність саме процесу позитивних змін, як це передбачено ч.1 ст.6 КВК України. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що клопотання є передчасним та не підлягає до задоволення
Не погоджуючись з таким судовим рішенням начальник Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Вказує на те, що встановлені судом обставини не дають прийти до однозначного висновку про наявність саме процесу позитивних змін, як це передбачено ч.1 ст.6 КВК України і за таких обставин, суд прийшов до висновку, що клопотання є передчасним та не підлягає до задоволення. Із цього тексту ухвали суду випливає, що в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 стало відсутність характеристики від 29.01.2021 року в матеріалах особової справи засудженого. Вказує на те, що ОСОБА_7 відбуває покарання з 19.01.2017 року в ДУ «Луцький слідчий ізолятор», в постійній ізоляції від суспільства під постійним наглядом працівників установи та осіб громадського контролю, тому характеризуючи особу обставини найкраще відомо саме працівникам установи та громадській організації, які проводили підготовку документів для формування клопотання до суду. Просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою клопотання задоволити.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням засуджений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки на це є всі законні підстави.
Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваних ухвал суду першої інстанції і доводи апеляційних скарг, засудженого, який свою та начальника ДУ «Луцький слідчий ізолятор» апеляційні скарги підтримав та просив їх задовольнити; представника ДУ «Луцький слідчий ізолятор», який свою та засудженого ОСОБА_7 апеляційні скарги підтримав та просив їх задовольнити; прокурора, який не заперечував щодо задоволення апеляційних скарг; апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає вказаній вимозі процесуального закону.
Висновки суду про відсутність законних підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є неправильними з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє.
Таким чином, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - це виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

При цьому, згідно із п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Пленум Верховного Суду України в п.2 своєї постанови №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, судом встановлено, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06.12.2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.07.2014 року та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість ) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 почав відбувати 19.01.2017 року.
Враховуючи положення п.2 ч.3 ст.81 КК України та тяжкість вчиненого засудженим ОСОБА_7 злочину, то, передумовою застосування до нього інституту умовно-дострокового звільнення є фактичне відбуття не менше двох третин строку покарання.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що станом на день апеляційного розгляду справи, відбутий строк покарання у засудженого ОСОБА_7 становить 4 роки 3 місяці 24 дні, а невідбута частина покарання 1 рік 8 місяців 6 днів.

З цього вбачається, що засуджений ОСОБА_7 дві третини покарання, яке йому призначено вищевказаним вироком, відбув.
Встановлено, що відповідно до наказу начальника Луцького СІЗО №55 від 25.01.2017 року ОСОБА_7 зараховано для подальшого відбуття покарання до складу господарчої обслуги та призначений на посаду робітника їдальні. В подальшому згідно з наказом начальника ДУ «Луцький слідчий ізолятор» №119/ОД-18 від 12.04.2018 року ОСОБА_7 звільнено з посади робітника їдальні та призначено прибиральником службових приміщень ДУ «Луцький слідчий ізолятор» на 0,5 ставки.
Також судом встановлено, що відповідно до матеріалів особової справи 03.01.2019 року, 19.01.2019 року, 22.03.2019 року засудженого ОСОБА_7 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану, а в подальшому 06.04.2020 року та 11.01.2021 року щодо останнього застосовано заохочення та оголошено подяку.
Встановлено і те, що відповідно до характеристики від 29.01.2020 року засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки, адекватно реагує на критику в свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
Колегія суддів вважає, що вищенаведені обставини в розумінні ст.81 КК України можуть слугувати підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування невідбутої частини покарання, оскільки вони свідчать про фактичне виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
А тому, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що місцевий суд безпідставно прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання начальника ДУ «Луцький слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Таким чином, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню як незаконне з постановленням нового - про задоволення клопотання, як це передбачено в п.4 ч.1 ст.407 КПК України.

Враховуючи строк покарання у виді позбавлення волі, який відбув засуджений ОСОБА_7 - 4 роки 3 місяці 24 дні, то він підлягає умовно-достроковому звільненню на строк 1 рік 8 місяців 6 днів позбавлення волі.
Щодо стосується апеляційної скарги начальника Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_9 то її слід повернути апелянту, так відповідно до вимог ст.393 КПК України ДУ «Луцький слідчий ізолятор» не наділений правом на апеляційне оскарження.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2021 року про відмову в задоволенні клопотання начальника Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України засудженого ОСОБА_7 , скасувати.
Клопотання начальника Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Засудженого ОСОБА_7 на підставі ст.81 КК України звільнити від відбуття покарання, призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 грудня 2016 року у виді 6 років позбавлення волі умовно-достроково, строком на 1 рік 8 місяців 6 днів позбавлення волі.
Апеляційну скаргу начальника Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_9 повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала в частині повернення апеляційної скарги може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді