Справа № 307/484/21
Провадження № 1-кп/307/49/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 17.01.2021 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15.01.2021 року близько 18:00 год. ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання останніх, незаконно, через зачинені двері, без дозволу власника проник в середину житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_3 , чим порушив гарантоване право громадянина України ОСОБА_6 передбачене ст. 30 «Конституції України», ст. 12 «Загальної декларації прав людини» та ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» на недоторканість житла.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок передбачений ст. 162 ч. 1 КК України незаконне проникнення до житла особи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, не визнав. Показав, що з потерпілим є сусідом, добре його не знає та вперше зустрівся з ним в суді.

Показав, що 16 січня 2021 р., зранку, він спав у своєму будинку, коли, йому подзвонили працівники поліції та запитали, чи є він вдома. Разом з ним в будинку перебував його кум, ОСОБА_7 , який прийшов до нього від сусіда ОСОБА_8 о третій чи четвертій годині ранку того дня і просив відвезти його додому. Через деякий час після дзвінка приїхали працівники поліції, сказали йому, що сусіда обікрали та запропонували проїхати до Тячівського відділення поліції де в нього взяли відбитки пальців та відправили додому. Заперечив те, що заходив на територію дворогосподарства та будинку потерпілого ОСОБА_6 .

Не зважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку за пред`явленим обвинуваченням, в незаконному проникненні до житла потерпілого ОСОБА_6 не визнав, його вина у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 162 КК України доведена повністю зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який 15.06.2021 року до суду подав заяву в якій підтримав приватне звинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 162 КК України та у судовому засіданні 1.06.2021 року показав, що він, разом зі своєю дружиною є співвласником будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 . Зазначив, що з сім`єю обвинуваченого він перебуває в неприязних відносинах, через наявний з батьками ОСОБА_4 земельний спір. З самим ОСОБА_4 до даної події знайомим він не був. Вказав, що на час події в будинку проживав його тесть ОСОБА_9 , який зателефонував йому 15 січня 2021 року приблизно о 18.30 та повідомив, що того дня коли дивився телевізор, почув як хтось заходить до будинку, і коли він вийшов в коридор, то побачив п`яну людину, яка почала звертатися до нього в неприязному тоні, з словами «Хто тут хазяїн?». Разом з цим ОСОБА_10 повідомив, що пояснював обвинуваченому, про належність будинку йому ОСОБА_6 та просив вийти з коридору на вулицю. Спочатку ОСОБА_4 вийшов, але відразу повернувся та почав погрожувати підпалом і фізично, через тестя, погрожувати самому ОСОБА_6 , в зв`язку з претензіями на ділянку. О 19.30 годині він приїхав на місце події та переглянув відеозапис з камер, які розташовані в дворі, де побачив як з пластиковою пляшкою пива в руках ОСОБА_4 спочатку намагався зайти в літню кухню, а потім зайшов до будинку. На наступний день він зателефонував до поліції на номер 102 та повідомив про дану подію.

ОСОБА_6 додатково показав, що будучи співвласником будинку в АДРЕСА_2 , він там не проживає, навідується до будинку, і одразу приїхав коли йому зателефонував ОСОБА_9 , який проживає у цьому будинку.

Показами свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що того вечору, 15 січня 2021 року він вперше бачився з обвинуваченим ОСОБА_4 та близько 18.00 год. він, перебуваючи в будинку по АДРЕСА_2 , який належить його зятю на невістці, дивився телевізор, та в цей час почув як хтось зайшов в коридор будинку. Зразу до коридору він не вийшов, оскільки вважав, що прийшли його діти та внуки. Приблизно через три хвилини, він почув шум який лунав з коридору та вийшов з кімнати де побачив, що в коридорі з пластиковою пляшкою пива в руках стоїть обвинувачений ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_4 почав в грубій формі звертатися до нього, з питаннями «Хто тут хазяїн?», та вимагати номер телефону потерпілого ОСОБА_6 . Він телефонував ОСОБА_6 однак, потерпілий спочатку телефон не взяв. В зв`язку з цим, він попросив обвинуваченого прийти, тоді коли протверезіє, та коли в будинку буде ОСОБА_6 . У відповідь ОСОБА_4 почав нецензурно висловлюватись і погрожувати підпалом з криками «спалю» та «набудували». Після цих слів, він вивів ОСОБА_4 на веранду та просив піти геть і повернутися тверезим.

Додатково зазначив, що двері на будинку в якому він проживає близько одного місяця, на той час були зачинені, однак не закриті на ключ.

Із протоколу прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що він 16 січня 2021 року звернувся із заявою до Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області про те, що ОСОБА_4 , мешканець смт. Тересва 15.01.2021 року близько 18 год. 20 хв. викрав грошові кошти в сумі 1700 грн. з коридору будинку АДРЕСА_2 (а.с. 66-67).

Відповідно до постанови про зміну правової кваліфікації кримінального проступку від 02.02.2021 року, у кримінальному провадженні №0000001 від 17.01.2021 року здійснено зміну кваліфікації кримінального проступку із ч. 1 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України (а.с. 95).

Із протоколу огляду місця події від 16 січня 2021 року (час проведення огляду початок 10 год. 30 хв. закінчення 11 год. 10 хв.) та фототаблиці до нього встановлено, що територія домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_2 , огороджена металевим парканом та металевою сіткою. На відстані 25 метрів від паркану знаходиться двох поверховий житловий будинок. Вхід до коридору будинку здійснюється з боку, а саме з його правої сторони через двохстворчасті деревяні двері, які на момент огляду не пошкоджені (а.с. 69 73).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо суб`єкта, житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_11 на праві спільної сумісної власності (а.с. 104-106).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , шлюб між потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_12 зареєстровано 01.09.2007 р. про, що Грушівською сільською радою зроблено актовий запис за №43 (а.с. 107).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.02.2021 року та довідки до нього, встановлено, що свідок ОСОБА_9 якому були пред`явлення для ознайомлення фотознімки, вибрав фотознімок №3, на якому було розміщено фото ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_1 (а.с. 74-76).

Із постанови про визнання предмета речовим доказом від 3.02.2021 року вбачається, що оптичний диск DVD-R 16Х, ємкістю 4.7 GB добровільно виданий потерпілим ОСОБА_6 з наявними відеозаписами з камер спостереження, встановлених в АДРЕСА_2 за 15.01.2021 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000001 від 17.01.2021 року та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.с. 77).

Протоколом огляду речових доказів від 3 лютого 2021 року, (час проведення огляду початок 10 год. 52 хв. закінчення 13 год. 00 хв.) вбачається, що в ході здійснення перегляду чотирьох відеозаписів зафіксованих на диск DVD-R 16X ємкістю 4.7 GB, встановлено, що особа чоловічої статі, о 18:00:00 заходить на дворогосподарство через відкриті ворота, підходить до вхідних дверей на підсобному приміщенні, але так як двері закриті він відходить від них та йде до сходів, що ведуть до дверей в будинок та заходить в середину, після чого в будинку вмикається світло та видно, як на сходовій клітці особа розмовляє з свідком ОСОБА_9 , і відштовхуючи свідка, особа ще раз заходить в середину будинку та чути як особа питає дослівно «де ОСОБА_13 , хазяїн сього дома, він мені винен….» після чого, йде нецензурна лайка в сторону ОСОБА_9 та ОСОБА_6 після чого особа виходить за межі дворогосподарства. (а.с.78-90).

Під час перегляду даного відеозапису в судовому засіданні, не підтверджено встановлених під час досудового розслідування, обставин за яких ОСОБА_4 того критичного дня під час проникнення до будинку відштовхував свідка, та висловлювався нецензурної лайки в його бік.

Під час дослідження відеозапису в судовому засіданні встановлено, що відбувається розмова з підвищеним тоном одного з співрозмовників, однак факт нецензурного висловлювання ОСОБА_4 в бік свідка ОСОБА_14 , судом не встановлено, а тому вказані обставини, які встановлені згідно протоколу огляду речових доказів від 3.02.2021 року, суд до уваги не буре.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, оцінивши у сукупності вищенаведені докази, які узгоджуються між собою щодо фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне проникнення до житла особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення з його боку нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного, його вік, за місцем проживання характеризується негативно та зловживає спиртними напоями, на обліках в лікарів психіатра та нарколога не значиться, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За положеннями ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили кримінальне правопорушення, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, відшкодували завдані збитки тощо.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального проступку не визнав, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, поведінку після вчинення злочину, з урахуванням позиції потерпілого, який підтримав приватне обвинувачення та просив призначати ОСОБА_4 міру покарання на розсуд суду, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, пов`язаного проти особистих прав і свобод людини і громадянина та наявності альтернативної санкції визначеної ч.1 ст. 162 КК України, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення з його боку нових кримінальних правопорушень можливе шляхом призначення йому передбаченого санкцією ч.1 ст. 162 КК України покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому саме такого покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправним діянням, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат немає.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 174, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ:

- оптичний диск DVD R 16Х, ємкістю 4,7 GB, на якому наявні відеозаписи:

«video_2021-01-21_12-47-43», розміром 68,0 МБ (71 336 598 байт), тривалістю в 08 хв. 13 сек.; «video_2021-01-21_12-48-33», розміром 75,7 МБ (79 407 638 байт), тривалістю в 09 хв. 11 сек.; «video_2021-01-21_12-48-39», розміром 14,0 МБ (14 683 457 байт), тривалістю в 1 хв. 42 сек.;

«video_2021-01-21_12-48-43», розміром 73,3 МБ (76 868 401 байт), тривалістю в 08 хв. 54 сек., що долучено до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат не має.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1