Справа № 174/1016/19
н/п 1-кп/174/8 /2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000122, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в суді перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні 30.06.2021 року обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заявили усне клопотання про недопустимими доказів, а саме протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 04.05.2019 року, протоколу про результати аудіо-відео контролю за особою від 21.05.2019 року, протокол огляду покупця та вручення грошових коштів від 04.05.2019 року, який розпочато о 12.35 та закінчено о 13.35 , протокол огляду покупця після негласної слідчої дії, який розпочато о 13.25 та завершено о 13.35. При цьому зауважив, що відповідно до матеріалів кримінального провадження одночасно складався протокол про вручення грошових коштів та проводились негласні слідчі дії. Захисник вказував, що ці докази є недопустимими в силу того, що вони отримані не в порядку, передбаченому КПК України.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні 14.07.2021 року клопотання підтримав, посилаючись на вищевказані обставини, уточнив подане ним клопотання та у зв`язку з тим, що протоколи в судовому засіданні вже досліджені, просить визнати їх недопустимими доказами по справі. А в разі визнання їх недопустимим доказами і не буде підстав для перегляду відеозаписів в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання та надані його захисником пояснення, просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечує проти даного клопотання мотивуючи тим, що на аркушах справи 152-153 міститься доручення слідчого оперативному підрозділу щодо звернення до УФЗБО ГУ НП в Дніпропетровській області для виділення грошових коштів для проведення оперативної закупки наркотичного засобу у певної особи, а також рапорт о/у про їх фактичне отримання. На аркуші 159 в протоколі про результати контролю за вчиненням злочину послідовно розписано його хід, а саме: хто куди йшов, яким маршрутом, на який поверх піднімалась особа, що передавав,що в послідуючому оглядалось і в присутності понятих опечатувалось. Натепер неможливо встановити хто саме здійснював встановлення техніки фіксації НСРД та за допомогою якої саме техніки здійснювалась фіксація НСРД аудіо-, відеоконтроль особи, у зв`язку із закінченням терміну зберігання відповідних документів, який передбачений вимогами наказу НПУ від 27.11.2018 № 1090 «Про внесення змін до переліку документів, що створюються під час діяльності центрального орану управління поліцією, міжрегіональних територіальних органів НП, територіальних органів поліції, підприємств, закладів і установ, що належать до сфери управління НПУ, із зазначенням строків їх зберігання». В матеріалах, долучених прокурором, і на цей час наявних у суду, на аркуші справи 146 міститься постанова прокурора про контроль за вчиненням злочину, а на аркуші справи 76 т. 2 - ухвала апеляційного суду про надання дозволу на проведення НСРД. З приводу проведення НСРД та допиту ОСОБА_6 у один і той же час: - по-перше в протоколі допиту очевидно допущена описка щодо часу його проведення, - по-друге допит ОСОБА_6 , який проведений в ході досудового розслідування, відповідно до вимог КПК не може бути будь-яким доказом у даному кримінальному провадженні відповідно прокурором не долучався для дослідження; - по-третє, показання ОСОБА_6 були безпосередньо отримані під час проведення його допиту в судовому засідання 10.01.2020. На бірках обох флеш-носіїв (micro CD) мається напис «до вх. 21т від 21.06.2019», аналогічний напис разом з відповідним штемпелем міститься на Протоколі про результати аудіо-, відеоконтролю за особою від 21.05.2019, що очевидно свідчить про те, що вищевказані флеш-носії з записами є додатками до протоколу.

Вислухавши сторони, суд дійшов наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Види істотного порушення прав людини та основоположних свобод визначені ч.ч. 2, 3 вказаної норми, згідно з ч. 4 якої ці докази повинні визнаватися судом недопустими під час будь- якого судового розгляду , крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Порядок визнання доказів недопустимими визначено ст. 89 КПК України, згідно з ч. 1 якої,суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, а у відповідності до ч. 2 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Частиною 3 вказаної норми передбачено право сторони кримінального провадження, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, подавати під час судового розгляду клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Таким чином виходячи з аналізу вказаних норм, за загальним правилом оцінка доказів судом, зокрема і на предмет їх допустимості, проводиться судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Виключенням з цього правила може бути тільки встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду.

Разом з тим, зазначені стороною захисту доводи в обґрунтування недопустимості вищевказаних доказів, фактично стосуються незгоди обвинуваченого та його захисника з дотриманням стороною обвинувачення процесуального порядку фіксування негласної слідчої (розшукової) дії. На час розгляду даного клопотання судовий розгляд кримінального провадження триває, вказані захисником протоколи досліджені в судовому засіданні. Конкретних ознак очевидної недопустимості доказів суду не наведено, а тому суд вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.
В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні захисником, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, так як можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначених доказів.
При таких обставинах, суд дійшов висновку, що на даній стадії судового розгляду дане клопотання сторони захисту є передчасним і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 85-87, 89, 350 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про визнання недопустимими доказів відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1