Справа №463/5830/21
Провадження №1-кс/463/3527/21
УХВАЛА

27 травня 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання її заяви від 22.03.2021 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України, дізнавачем Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 . Просив зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої нею заяви про злочин від 22.03.2021. Скаргу мотивує тим, що повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України, дізнавачем Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 полягає у неодноразовому невиконанні ним ухвал слідчих суддів у кримінальному провадженні № 0001625 від 02.06.2020, якими скасовувались його процесуальні рішення про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у цьому кримінальному провадженні, та в ігноруванні заявлених потерпілим ОСОБА_6 клопотань.
В судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримав із наведених у ній підстав. Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце його проведення, про причини неявки не повідомив. Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Положення ст. 214 КПК Україниперебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст. 7 КПК Українив якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Заявник у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 22.03.2021 (згідно інформаційної довідки скерована заявником до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, отримана ним 25.05.2021, відомості за заявою вчинення кримінального правопорушення від 22.03.2021 до ЄРДР не внесені) вказував, що, на його думку, зазначені в повідомленні дії дізнавача Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України як службова недбалість та невиконання (ухилення від виконання) ухвал слідчих суддів.
При цьому заявником в поданому повідомленні наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину вказаною у повідомленні особою, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).
При цьому доводи заяви адвоката ОСОБА_3 зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями (бездіяльністю) дізнавача, зокрема із винесеними ним постановами про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001625 від 02.06.2020 та бездіяльності щодо розгляду його клопотань про проведення слідчих та інших процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні, що не може слугувати підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України, що й було здійснено заявником у спосіб визначений законом, оскільки такі процесуальні рішення, як зазначається у скарзі, були скасовані ухвалами слідчих суддів та зобов`язано вчинити конкретні процесуальні дії.
Таким чином, доводи заявника у заяві від 22.03.2021 є його особистою оцінкою дій вказаної особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого кримінально-караного характеру дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України. Реалізація права особи на оскарження рішень, дій (бездіяльності) слідчого не свідчить про кримінально-караний характер рішень, дій (бездіяльності) останнього.
Згідно з ч. 5 ст.40 КПК України слідчий (дізнавач), здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, вчинення дій (бездіяльності), з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження. Як вбачається із долучених до скарги письмових доказів, ухвалами слідчих суддів скасовувались постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим із зобов`язанням останнього повторно розглянути клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілим, що й було зроблено слідчим у відповідний процесуальний спосіб. Аналогічно ухвалою слідчого судді від 27.01.2021 зобов`язано слідчого із прийняттям відповідного процесуального рішення розглянути клопотання заявника про вчинення слідчих та процесуальних дій, відомостей про невиконання якої матеріали скарги не містять При цьому чинний КПК не обмежує повноважень слідчого у будь-який момент до закінчення досудового розслідування виносити постанови про відмову у визнанні особи потерпілою чи відмову у задоволенні клопотання учасника кримінального провадження, як і не обмежує право цієї особи оскаржувати зазначене процесуальне рішення слідчого до слідчого судді.
Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає повідомлення від 22.03.2021 заявою про вчинення вищевказаною посадовою особою злочинів, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України, проте останнє за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначених злочинів, а тому таке повідомлення, з огляду на його зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.
Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.
Згідно вимог ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення повідомлення адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 22.03.2021 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід відмовити.
Керуючись вимогами ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1