Дата документу 04.08.2021 Справа № 554/6631/21
У Х В А Л А

04 серпня 2021 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
розглянувши клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000263 від 06.04.2021 за ч. 2 ст. 189 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Полтава Полтавської області, з середньою освітою, директору СТО, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , одруженому, раніше не судимому,-

встановила:
04.08.2021 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання слідчим вказано, у провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000263 від 06.04.2021 за ч. 2 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 29.03.2021 близько 16 год. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , перебуваючи на території СТО останнього, що по АДРЕСА_2 , висловили безпідставні вимоги визнання та передачі їм неіснуючого боргу потерпілому ОСОБА_10 , а саме грошових коштів у розмірі 2000 доларів США, що становить 55 920 грн. (курс НБУ на 29.03.2021).

При цьому, в разі не передачі обумовленої суми грошових коштів, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , погрожували потерпілому ОСОБА_10 фізичним насильством.

Тоді ж, з метою залякування та визнання вигаданого боргу ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , з демонстрацією вогнепальної зброї з метою подолання волі потерпілого ОСОБА_10 нанесли останньому близько 10 ударів по тулубу та голові, верхнім та нижнім кінцівкам, чим спричинили останньому тілесні ушкодження.

Після цього, 29.03.2021 близько 17 год. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , подолавши опір потерпілого ОСОБА_10 та спричинивши останньому тілесні ушкодження, змусили його сісти в автомобіль марки AUDI A6 чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , та поїхати до місця проживання ОСОБА_10 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_8 отримав від потерпілого ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1205 доларів США, що становить 33 691 грн. (курс НБУ на 29.03.2021) як частину вигаданого неіснуючого боргу.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, не зупинилися на досягнутому та продовжували вимагати грошові кошти з потерпілого ОСОБА_10 , при цьому погрожуючи нанесенням тілесних ушкоджень безпосередньо йому та його близьким родичам.

У свою чергу ОСОБА_10 , реально сприйнявши вищевказані погрози, 09.04.2021 близько 14 год. приїхав до ОСОБА_11 , який на той час знаходився на території СТО, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де віддав останньому грошові кошти в сумі 400 доларів США, що становить 11 188 грн. (курс НБУ на 09.04.2021) як частину вигаданого неіснуючого боргу. Однак, на досягнутому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , не зупинилися та продовжують вимагати грошові кошти з потерпілого ОСОБА_10 .

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
«03».08.2021 року о « » годині слідчим спеціальної поліції СУ ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю м. Полтава Полтавської області, з середньою освітою, директору СТО, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , одруженому, раніше не судимому було оголошено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Вина підозрюваного ОСОБА_5 , у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України підтверджується зібраними доказамиЗаслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, адвоката, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.
У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.
У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_13 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 3 ст. 286-1 КК України карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засоби на строк від п`яти до десяти років. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_13 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як підозрюваний розуміє невідворотність свого покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі. Вказане також свідчить про можливість вчинити підозрюваним інше кримінальне правопорушення, оскільки він не позбавлений посвідчення водія.

При вирішенні питання про доцільність застосування відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прошу суд врахувати практику Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Окрім того, під час проведення досудового розслідування встановлено ряд наявних ризиків, а саме:

-підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки останній ретельно приховував та маскував свою злочинну діяльність; ці обставини підтверджують про схильність підозрюваного до вжиття заходів з метою переховування, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення.

-незаконно впливати на потерпілого по кримінальному провадженню з метою зміни його показань на його користь, що унеможливить якісне проведення досудового розслідування, у проведенні наступних слідчих дій з метою встановлення всіх обставин, оскільки потерпілий є мешканцем Полтавської області, де проживає підозрюваний;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-вчинити інше кримінальне правопорушення, так як характер підготовки вчиненого кримінального правопорушення та обставини його вчинення вказують, що підозрюваний схильний до вчинення кримінального правопорушення;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , з наступних причин:

1.особисте зобов`язання та особиста порука не можуть бути застосовані у зв`язку з тим, що ці запобіжні заходи вимагають наявності особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків. Ураховуючи наявні ризики, обставини вчинення кримінального правопорушення останнім, що вимагає постійного контролю за його поведінкою, яка може бути досягнута лише при застосуванні запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням його свободи. Заяв чи клопотань осіб, які заслуговують на довіру про взяття його на поруки на адресу слідчого відділу СУ ГУНП в Полтавській області не надходили;

2.застава не можливо застосувати до підозрюваного, у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України відноситься до категорії злочинів проти власності, який був поєднаний з погрозою насильства;

3.домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що перебуваючи під домашнім арештом, не можливо запобігти спробам підозрюваного, з метою уникнути покарання за вчинення злочину, залишити місце, визначене судом з метою переховування від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; чи вчинення інших кримінальних правопорушень.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого з погрозою застосування насильства.
Враховуючи зазначене та передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України обставини, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення з погрозою застосування насильства, дає право суду не застосовувати альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, тому слідчий суддя не визначає розмір застави.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалила:
клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000263 від 06.04.2021 за ч. 2 ст. 189 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Полтава Полтавської області, з середньою освітою, директору СТО, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 59 діб, строк рахувати з 16 год. 00 хв. 04.08.2021 року по 16 год. 00 хв. 01.10.2021 року. ( в межах строку досудового розслідування).
Взяти під варту негайно в залі суду.
Строк дії ухвали суду до 01.10.2021 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Зобовязати слідчого, який вніс клопотання про обрання міри запобіжного заходу утримання під вартою, повідомити родичам заарештованого про взяття під варту.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1