Справа № 286/1302/18
У Х В А Л А

26.05.2021 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

пред. потерпілих ОСОБА_10

потерпілих ОСОБА_11 ОСОБА_12

зак. представник ОСОБА_13

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Овручі Житомирської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000077 від 20.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 149 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор подала до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 строком на 60 днів.

Відповідно до абз. 2 ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглянувши клопотання, яке прокурором в судовому засіданні підтримане, заслухавши думку обвинуваченої, її захисника які заперечують щодо задоволення клопотання прокурора, просять змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено в ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд приходить до висновку, що прокурором, при доведеності обставин, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, не доведено, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілих, та відповідно до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання та водночас про обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме: домашнього арешту.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.314-316, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_8 задовільнити.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 діб, тобто по 25.07.2021 року включно.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_6 строком на 2 місяці, тобто по 25.07.2021 року включно наступні обов`язки:

1) з`являтись до Овруцького районного суду Житомирської області за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 без дозволу суду цілодобово;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

4) нНосити електронний засіб контролю.

Попередити обвинувачену ОСОБА_6 що в разі невиконання покладених ухвалою суду обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем фактичного проживання обвинуваченої до відділу поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через Овруцький районний суд в Житомирській апеляційний суд протягом 7 днів з моменту її ухвалення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_1