Справа № 381/1860/21
Провадження № 11-кп/824/3149/2021 Суддя-доповідач ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2021 року, якою застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 07 серпня 2021 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001136 від 13.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2021 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 07 серпня 2021 року включно.
Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_6 .
Зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а судом не враховано, дані про особу обвинуваченого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується, що свідчить про можливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Під час розгляду суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_6 під впливом тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, може переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілу і свідків в даному кримінальному провадженні.

У рішенні по справі «Wпроти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Судом ретельно перевірено наявність обставин, які виправдовують застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обгрунтованість висунутого щодо нього обвинувачення, встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, враховано дані про особу ОСОБА_6 , а також перевірено можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Твердження захисника про те, що судом не враховано дані про особу ОСОБА_6 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжких умисних злочинів, відсутності у нього місця роботи, постійного джерела доходу, а також наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать дотримання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2021 щодо ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: