КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/8261/19 Провадження №11-кп/824/1166/2021 Суддя в І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002289, по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

та
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживає в АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 03 липня 2020 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 03 липня 2020 року ОСОБА_7 та ОСОБА_9 визнано винуватими у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено кожному покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 та ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, кожному, та покладено на них обов`язки, визначені ст.76 КК України.
По справі вирішено питання про процесуальні витрати.

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_9 визнані винуватими у тому, що вони разом з двома невстановленими досудовим слідством особами 30.03.2019 року приблизно о 15 год., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_5 , підійшли до потерпілих ОСОБА_10 та неповнолітнього ОСОБА_11 , та діючи з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, що супроводжувалось особливою зухвалістю, в присутності сторонніх осіб стали брутально лаятись в бік ОСОБА_10 та ОСОБА_11 після чого нанесли останнім удари в область обличчя та тулуба, завдавши потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синця на повіках правого ока, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, а потерпілому ОСОБА_11 синці в лобній ділянці зліва, в лівій підлопатковій ділянці, садна по зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині, зовнішній поверхні лівого стегна в верхній третині, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В поданій апеляційній скарзі із уточненнями захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що наданими стороною обвинувачення доказами не доводяться винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. За доводами захисника, обвинувальний вирок ґрунтується лише на суперечливих і сумнівних показаннях потерпілих і свідків, які не узгоджуються з іншими доказами, та низці недопустимих доказів, які суд поклав в основу обвинувального вироку.

Зазначає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 не доводиться хуліганський мотив, оскільки саме потерпілий ОСОБА_11 з іншими особами, знаходячись біля торгівельного центру «Фестивальний», розпивали спиртні напої, порушували громадський порядок, на зауваження, яке їм робили обвинувачені, не реагували. Внаслідок цього виник конфлікт, який спровокував бійку між компаніями обвинувачених і потерпілих.

Також посилається на те, що як показаннями потерпілих і свідків, так і дослідженими судом письмовими доказами за критерієм «поза розумним сумнівом» не доводиться як вчинення ОСОБА_7 хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, так і те, що саме він спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження.

Посилаючись на правові позиції Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду, апелянт вважає, що суд першої інстанції мав визнати всі зібрані стороною обвинувачення докази недопустимими, оскільки в матеріалах справи відсутня і стороні захисту не відкривалась в порядку ст.290 КПК України постанова керівника органу досудового розслідування про включення до слідчої групи у кримінальному провадженні слідчого ОСОБА_12 .

За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити провадження, за недоведеністю винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст.94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Суд першої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини кримінального провадження за висунутим обвинуваченням, свій висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину обґрунтував доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що 30.03.2019 року близько 15 год. разом зі своїми друзями перебував біля ТЦ «Фестивальний», де сиділи на парапеті. До них приєднався його вітчим ОСОБА_10 . В цей час по тротуару йшла компанія з 4-5 осіб, серед яких були раніше йому не знайомі ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Хтось з компанії обвинувачених щось викрикнув у його бік, на що він також відповів, що саме не пам`ятає. Ця компанія підійшла до них та стала чіплятися до ОСОБА_10 з приводу його зовнішнього вигляду, виражаючись при цьому брутальною лайкою. ОСОБА_10 зробив їм зауваження, на яке хлопці не відреагували. Він також став захищати ОСОБА_10 і в цей час невідомий хлопець з компанії обвинувачених вдарив його в обличчя, і він впав на землю. Після цього обвинувачені та невідомі особи, які були з ними, стали наносити йому удари. Бачив як ОСОБА_10 намагався йому допомогти, однак його також стали бити. Вказав, що від першого удару він впав і не бачив, хто саме йому наносив удари, однак уточнив, що удари наносились групою осіб.

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що 30.03.2019 року близько 15.00 год. разом з ОСОБА_11 та його друзями знаходився біля ТЦ «Фестивальний». Поряд проходила компанія з чотирьох чоловік, серед яких були ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Підійшовши до них, стали нецензурно лаятись, на що він зробив їм зауваження. На це хтось з компанії обвинувачених сказав, що ми тебе зараз «розвалимо». ОСОБА_11 заступився за нього, на що один з хлопців підійшов до нього і наніс удар рукою в обличчя. Після цього всі хлопці з компанії обвинувачених стали наносити удари ОСОБА_11 . Він намагався захисти ОСОБА_11 , однак йому також стали наносити удари, в тому числі ОСОБА_9 та ОСОБА_7 Припинилась бійка після того, як перехожі стали кричати, що б`ють дитину, після чого хлопці втекли.

- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що 30.03.2019 року біля ТЦ «Фестивальний» бачив, як жінка дуже голосно кричала та просила про допомогу, при цьому утримувала одного хлопця, як потім він дізнався ОСОБА_7 . Ця жінка повідомила, що компанія цього хлопця побила її малолітнього сина та чоловіка.

- показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що 30.03.2019 року близько 15 год. проходила по АДРЕСА_5 . Бачила невідому їй компанію з 4-5 дорослих осіб, серед яких були раніше їй не знайомі ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .. Вони підійшли до компанії молодших за віком хлопців, і між ними відбувся словесний конфлікт. З компанії молодших хлопців піднявся самий менший за зростом хлопець і став підходити до дорослих. В цей час, зненацька, гуртом всі дорослі хлопці, в тому числі ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , стали наносити удари руками та ногами молодшому хлопцю. Було велике скупчення людей, і їй здалось, що доросла компанія наносила також удари і вітчиму хлопця. Вона стала кричати, кликати на допомогу, і компанія дорослих хлопців стала втікати. В цей час молодший хлопець, якого били, став підніматись, і в цей час до нього підбіг ОСОБА_7 і наніс ще один удар, від якого той впав і вже не піднімався. Вказала, що місце, де сталася бійка, є громадським місцем, там граються діти, розташовані лавочки та відпочивають люди. Уточнила, що роль ОСОБА_9 у бійці була менш активною, ніж ОСОБА_7

- даними, що містяться у протоколі прийняття від ОСОБА_15 заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.03.2019 року;

- даними протоколу пред`явлення особи за фотознімками від 31.03.2019 року, згідно якого ОСОБА_14 впізнала особу ОСОБА_7 як особу, яка 30.03.2019 року по АДРЕСА_5 наносила удари неповнолітньому хлопцю.
- даними протоколу пред`явлення особи за фотознімками від 31.03.2019 року, згідно якого ОСОБА_14 впізнала особу ОСОБА_9 , як особу яка 30.03.2019 року по АДРЕСА_5 наносила удари неповнолітньому хлопцю.

- даними протоколу пред`явлення особи за фотознімками від 31.03.2019 року, згідно якого ОСОБА_16 впізнав особу ОСОБА_9 як особу, яка 30.03.2019 року по АДРЕСА_5 наносила удари неповнолітньому хлопцю.

- даними протоколу пред`явлення особи за фотознімками від 31.03.2019 року, згідно якого ОСОБА_16 впізнав особу ОСОБА_7 , як особу яка 30.03.2019 року по АДРЕСА_5 наносила удари неповнолітньому хлопцю.

- даними протоколу пред`явлення особи за фотознімками від 31.03.2019 року, згідно якого ОСОБА_10 впізнав особу ОСОБА_9 , як особу яка 30.03.2019 року по АДРЕСА_5 наносила удари йому та ОСОБА_11

- даними протоколу пред`явлення особи за фотознімками від 31.03.2019 року, згідно якого ОСОБА_10 впізнав особу ОСОБА_7 як особу, яка 30.03.2019 року по АДРЕСА_5 наносила удари йому та ОСОБА_11

- даними протоколу пред`явлення особи за фотознімками від 31.03.2019 року, згідно якого ОСОБА_11 впізнав особу ОСОБА_7 як особу, яка 30.03.2019 року по АДРЕСА_5 наносив йому удари.

- даними протоколу пред`явлення особи за фотознімками від 31.03.2019 року, згідно якого ОСОБА_11 впізнав особу ОСОБА_9 як особу, яка 30.03.2019 року по АДРЕСА_5 наносив удари йому та ОСОБА_10

- даними висновку експерта №042-832-2019 від 06.05.2019 року, згідно якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у виді синця на повіках правого ока, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Характер та морфологія ушкодження свідчать про те, що воно утворилось внаслідок однократної травматичної дії тупим предметом, за давністю відповідають даті 30.03.2019 року.

- даними висновку експерта №042-833-2019 року від 06.05.2019 року, згідно якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у виді синців в лобній ділянці зліва, в лівій підлопатковій ділянці, садна по зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині, зовнішній поверхні лівого стегна в верхній третині, що відносяться до легкого тілесного ушкодження. Характер та морфологія ушкодження свідчать про те, що воно утворилось внаслідок не менше чотирьох травматичних дій тупими предметами внаслідок ударів руками, ногами чи іншими тупими предметами, за давністю відповідають даті 30.03.2019 року.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 разом з іншими невстановленими досудовим слідством особами, у установленому судом місці та час підійшли до раніше не знайомих потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , та грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, зневажливо поводячись у громадському місці в присутності сторонніх осіб, брутально лаючись, з надуманих причин спровокували конфлікт поєднаний із застосуванням насильства.

Жодних доказів, які б свідчили про те, що у ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та інших осіб виникли будь-які неприязні відносини з потерпілими, вони прагнули завдати останнім лише тілесні ушкодження, а їх дії були спрямовані саме до досягнення такого результату, судом не встановлено.
Надаючи оцінку показанням потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , суд визнав їх належними та достовірними доказами, які в сукупності з іншими доказами, а саме даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та висновків експерта, підтверджують те, що обвинувачені вчинили хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке виразилось у спричиненні потерпілим тілесних ушкоджень.

Оцінивши ці докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи про те, що вирок суду ґрунтується на припущеннях, оскільки як показаннями потерпілих і свідків, так і дослідженими судом письмовими доказами за критерієм «поза розумним сумнівом» не доводиться як вчинення ОСОБА_7 хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, так і те, що саме він спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження.
Апеляційним переглядом встановлено, що суд першої інстанції також належним чином оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_7 , в яких він заперечує свою винуватість у вчиненні хуліганства. Колегія суддів погоджується з висновком суду про їх недостовірність, оскільки такі свідчення ОСОБА_7 спростовуються сукупністю інших належних, достатніх та допустимих доказів, представлених стороною обвинувачення, якими доводиться винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину за критерієм «поза розумним сумнівом».
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Як встановлено судом першої інстанції, протиправні дії обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 разом з іншими невстановленими досудовим слідством особами, вчинили біля торгівельного центру «Фестивальний». При цьому, своєю поведінкою ОСОБА_7 демонстрував свою зухвалість, байдуже ставлення до законів, вчиняв провокативні дії щодо потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , спонукаючи їх до конфліктів.
Наведене вище свідчать, що характер, послідовність та спрямованість дій ОСОБА_7 були направлені на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувалися особливою зухвалістю, що виражалася у прагненні показати свою зневагу до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил і норм поведінки.
З огляду на ці обставини та їх кримінально-правове значення суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_7 ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК.
Колегія суддів визнає необґрунтованими апеляційні доводи сторони захисту про недопустимість доказів сторони обвинувачення з тих підстав, що в матеріалах справи відсутня і стороні захисту не відкривалась в порядку ст.290 КПК України постанова керівника органу досудового розслідування про включення до слідчої групи у кримінальному провадженні слідчого ОСОБА_12 .
Зокрема, як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування, який вручався стороні захисту з обвинувальним актом, в ньому зазначалось про наявність постанови про створення групи слідчих у кримінальному провадженні №0002289, до складу якої входила слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_12 . Прокурором в суді апеляційної інстанції було надано копію зазначеної постанови, на підтвердження повноважень слідчої ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, за результатами апеляційного перегляду не встановлено невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, як про це посилається захисник ОСОБА_8 у поданій апеляційній скарзі.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.296 КК України, суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини справи, дані про особу винного, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивні характеристики з місця проживання, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Суд також прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробування, з покладенням на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України.
Призначене ОСОБА_7 покарання учасниками провадження не оспорюється і не оскаржується.
З огляду на те, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, колегія суддів залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 03 липня 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4