Справа № 592/3045/21
Провадження № 1-кс/592/1637/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2021 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання власника майна ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000035 від 09.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.212 КК України
В С Т А Н О В И В:

Власник просить повернути кошти у сумі 6500 доларів США та 5350 ЄВРО. Клопотання мотивоване тим, що 11.02.2021 слідчий ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_5 під час обшуку за у ОСОБА_6 вилучив кошти у сумі 6500 доларів США та 5350 ЄВРО. Під час обшуку ОСОБА_6 повідомляла, що кошти належать ОСОБА_3 . Арешт на кошти не накладений.
В судовому засіданні представник підтримав клопотання.
Слідчий погодився з клопотанням та визнав, що кошти належать ОСОБА_3 .. Також пояснив, що власник коштів до нього не зверталася з клопотанням про повернення коштів.
Положеннями ст. 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;
4) у разі скасування арешту.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 171, частини шостої статті 173 цього Кодексу тимчасове вилучене майно повертається, якщо слідчий чи прокурор не подали слідчому судді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна протягом 48 годин після вилучення майна. Також тимчасово вилучене майно повертається якщо не було винесено ухвалу слідчим суддею про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання.
Тобто з наведених положень закону вбачається, що слідчий суддя не вирішує самостійно клопотання про повернення тимчасово вилученого майна. Таким чином немає законних підстав для постановлення ухвали слідчим суддею про повернення тимчасово вилученого майна.
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені зокрема бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу. По результатах розгляду скарги згідно ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя у межах розгляду скарги може зобов`язати слідчого повернути вилучене майно.
У обґрунтування вимог ОСОБА_3 надала розписку ОСОБА_6 від 29.01.2021. У розписці остання визнала, що отримала у ОСОБА_3 кошти, які підлягають поверненню. Однак цієї розписки замало, щоб визначитися з належністю коштів.
За обставинами провадження ОСОБА_6 нібито причетна до вчинення економічного злочину пов`язаного з обігом готівкових коштів і просто довіритися цій особі, щодо належності коштів саме ОСОБА_3 немає підстав. Походження коштів підлягає перевірці. Розписка може бути написана у біль який час з будь-яких мотивів, тощо.
ОСОБА_3 не подавала скаргу відповідно до ст. 303 КПК України, а тому немає законних підстав для вирішення клопотання у порядку розгляду скарги. Більше того немає підстав вважати, що вилучені кошти належать ОСОБА_3 .
Згідно ч. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст. 169 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000035 від 09.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.212 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1