Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 493/1348/20

Номер провадження: 1-кп/511/66/21

16 лютого 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області кримінальне провадження №0000232 від 06.08.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дачне Біляївського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України

у вчиненні злочинів за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п.1,5 ч. 2 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_7 , приблизно восени 2018 року, більш точної дати та часу встановити не вдалось можливим, здійснив придбання шляхом знахідки ручної осколкової гранати РГД-5 з метою подальшого її незаконного носіння та зберігання.

Так у цей день ОСОБА_7 , діючи умисно, не маючи законних підстав на придбання та носіння вказаної ручної осколкової гранати РГД-5 і без отримання дозволу, обов`язковість якого регламентовано Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 року №622, з метою незаконного придбання бойового припасу, знайшов вказану ручну осколкову гранату РГД-5 та поклав до кишені куртки.

В той самий день, ОСОБА_7 достовірно знаючи про те, що знайдена ним ручна осколкова граната РГД-5, є придатним для здійснення вибуху бойовим припасом, умисно, з метою носіння та подальшого зберігання, переніс вказаний предмет до підсобного приміщення свого домоволодіння по АДРЕСА_1 , тим самим здійснив носіння та зберігання до 06.08.2020 року бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Окрім того 06.08.2020 року приблизно о 03:00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , внаслідок конфлікту з ОСОБА_9 , який розпочався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, розуміючи противоправний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, направленим на заподіяння смерті ОСОБА_9 , способом, небезпечним для життя багатьох осіб, в тому числі потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а саме шляхом вчинення вибуху, озброївшись наявною у нього придатною для здійснення вибуху ручною осколковою гранатою РГД-5, яку, з метою спричинення смерті вказаній особі, умисно кинув на подвір`я вказаного домоволодіння, в сторону де перебували ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та після вибуху залишив територію зазначеного домоволодіння, вважаючи, що вчинив всі необхідні дії, направлені на позбавлення життя вказаної особи.

В результаті вибуху ОСОБА_10 спричинено забійно-рвані рани кінцівок, ОСОБА_9 спричинено забійно-рвані рани тулубу та правої нижньої кінцівки, ОСОБА_11 спричинено забійно-рвані рани тулубу та кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли у них короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив всі свої злочинні дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що незалежали від його волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково. Визнав свою винуватість у незаконному придбанні та зберіганні гранати, однак вказав, що ніяких дій, спрямованих на позбавлення життя потерпілих і в тому числі ОСОБА_9 він не вчиняв, гранату в їх напрямку не кидав.

Суду показав, що восени 2018 року знайшов гранату на вулиці на дорозі, яку заніс в сарай та сховав. Про те, що це бойова граната та може вибухнути, розумів, так як служив в армії.

06.08.2020 року біля 02 год ночі в гості до нього додому прийшли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вони були напідпитку та запропонували ще випити. Вони випивали на кухні, він випив біля ста грам горілки та пішов спати в іншу кімнату, а потім біля третьої години встав до туалету.

Коли вийшов з будинку, то ОСОБА_9 сидів на порозі будинку та не давав йому пройти, він зробив йому зауваження та пішов до туалету. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та його дружина ОСОБА_12 сиділи на вулиці за столом біля порогу. Коли він повертався до хати, ОСОБА_9 вдарив його декілька разів по обличчю, спочатку бив руками, а коли він впав на землю, почав бити його ногами. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та його дружина були поруч та спостерігали за всім. Йому вдалось вирватись і він побіг до сараю, щоб взяти якийсь предмет для оборони. Після побиття його ОСОБА_9 у нього був психічний стрес, підвищився тиск, він погано розумів, що робить. В сараї він згадав за гранату, схопив її та побіг назад. Гранату взяв, щоб налякати ОСОБА_9 . Однак в дворі вже нікого не було. На ньому була футболка, яка була порвана та вся в крові після побиття його ОСОБА_9 , він вирішив її зняти, при цьому граната була у нього в руці. Коли він знімав футболку, граната спрацювала в нього в руках, він злякався та відкинув її за кут приблизно метрів на 10, вона вибухнула у дворі. Він не бачив потерпілих, так як в дворі будо темно, спеціально в них гранату не кидав, умислу на позбавлення їх життя не мав. Після вибуху він побачив, що біля забору на землі лежать ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_9 стоїть на ногах. Він підійшов до них, однак ОСОБА_9 побіг від нього і він його не наздогнав. Повернувшись до двору, він підійшов до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запитав чи все з ними добре, на що вони відповіли, що все добре та вони зможуть самі дійти до дому.

Після цього він взяв вдома сумку з речами та пішов до товариша, так як боявся, що ОСОБА_9 повернеться до нього з друзями та продовжить бити його. Коли приїхала поліція, він злякався та втік. Дійшов до околиці села, зателефонував дружині та попросив повідомити дільничному де його забрати. Приблизно за рік до цієї події, у нього вже був конфлікт з ОСОБА_9 , той його побив, про що він написав заяву до поліції. ОСОБА_9 06.08.2020 року наніс йому біля 8-10 ударів, після побиття у нього були тілесні ушкодження синці на обличчі, збиті коліна, рвані рани та садна. Коли він вибіг з сараю, дружини його вже в дворі не було, вона зайшла до будинку. Уламки гранати до нього не долетіли, так як він кинув її за кут та ще відбіг ближче до порогу будинку.

Однак суд вважає, що незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчинення інкримінованих йому злочинів підтверджується наявними у справі доказами, і в першу чергу показами потерпілих по справі.

Так допитаний в режимі відеоконференцзв`язку потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що ОСОБА_7 знає, на даний час ОСОБА_7 проживає з його колишньою співмешканкою ОСОБА_13 . Раніше в нього з ним був конфлікт, але вони примирились. 05.08.2020 року він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прийшли до ОСОБА_7 випити. Вони сиділи всі разом і випивали. В ночі 06.08.2020 року на ґрунті ревнощів, між ним та ОСОБА_7 почалась бійка, ОСОБА_7 приревнував його до своєї дружини. Під час сварки він вдарив його 3-4 рази по обличчю долонею, а потім ОСОБА_7 побіг до сараю. Не бажаючи продовження конфлікту, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 умовили його йти додому. Вони вже підходили до хвіртки, щоб війти з подвір`я, як ОСОБА_7 вибіг з сараю, підпалив якийсь предмет в руках та кинув в них. Після вибуху ОСОБА_10 та ОСОБА_14 впали на землю, його оглушило, але він залишився стояти на ногах. Це побачив ОСОБА_7 , після чого забіг в будинок і вибіг звідти з ножем, та побіг за ним, наздоганяючи його та погрожуючи, що доб`є його. Він втік від нього в поле. На вулиці було темно, коли ОСОБА_7 кидав гранату, однак він їх бачив і гранату кидав саме в них.

Аналогічні покази в суді дала допитана в режимі відеоконференцзв`язку потерпіла ОСОБА_11 , яка суду показала, що вперше прийшла в гості до ОСОБА_7 та його дружини 05.08.2020 року пізно ввечері разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Вони всі разом сиділи випивали, ОСОБА_7 був добре напідпитку. Вночі 06.08.2020 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 почалась бійка на ґрунті ревнощів, ОСОБА_7 приревнував ОСОБА_9 до своєї дружини. ОСОБА_9 два рази вдарив ОСОБА_7 по обличчю. Під час бійки ОСОБА_7 побіг до сараю, про його наміри ніхто не знав, а вона умовила ОСОБА_9 піти додому з метою уникнення продовження конфлікту і вони з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вже були біля воріт та виходили з подвір`я, коли ОСОБА_7 вибіг з сараю та кинув в них якийсь предмет, який блиснув в повітрі й вибухнув безпосередньо біля неї, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Від вибуху вона та ОСОБА_10 впали на землю, ОСОБА_9 залишився стояти. Далі вона нічого не пам`ятає, її оглушило, тільки бачила, що вона вся в крові. Вона разом з ОСОБА_10 пішли додому, по дорозі в полі зустріли ОСОБА_9 , який розповів, що втік від ОСОБА_7 , так як той після вибуху ганявся за ним. Дружина ОСОБА_10 викликала поліцію, а потім швидку.

Допитаний в режимі відеоконференцзв`язку потерпілий ОСОБА_10 підтвердив покази інших потерпілих та в суді показав, що він також 05.08.2020 року був разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у його знайомого ОСОБА_7 , вони всі разом випивали. Коли вони вийшли покурити, ОСОБА_9 почав сваритися з ОСОБА_7 , а потім вдарив його декілька разів по голові рукою, ногами не бив. Вони, бажаючи припинити бійку, разом з ОСОБА_11 забрали ОСОБА_9 . ОСОБА_7 в цей час побіг до сараю, а коли вони дійшли вже до воріт, той вибіг з приміщення сараю, щось запалив та кинув в їх бік їм під ноги. Він та ОСОБА_11 впали на землю від вибуху. ОСОБА_7 після цього забіг в будинок, щось взяв та побіг за ОСОБА_9 , він бачив в його руках предмет, схожий на ніж і з цим предметом він почав доганяти ОСОБА_9 та кричав, що доб`є його. Вони з ОСОБА_15 після травмування пішли додому, ОСОБА_7 їм з ОСОБА_16 в цей день не погрожував, конфлікт був у обвинуваченого лише з ОСОБА_9 .

Також покази потерпілих в суді частково підтвердила допитана в режимі відеоконференцзв`язку свідок ОСОБА_12 , яка показала, що обвинувачений ОСОБА_7 це її чоловік, раніше вона проживала з потерпілим ОСОБА_9 05.08.2020 року ввечері до чоловіка в гості прийшли ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Вони сиділи випивали. З початку між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виникла сварка та він вдарив ОСОБА_11 . Потім між її чоловіком та ОСОБА_9 почалась сварка, яку спровокував той же ОСОБА_9 , так як заважав ОСОБА_7 зайти в будинок. ОСОБА_9 бив ОСОБА_7 руками, ногами, після побиття у нього були тілесні ушкодження. Коли вибухнула граната, вона курила, а потім була в будинку.

Також допитаний в режимі відеоконференцзв`язку свідок ОСОБА_18 суду показав, що 06.08.2020 року біля 06 год ранку дійсно до нього з речами прийшов ОСОБА_7 . Однак він розповів йому, що посварися з дружиною, тому пішов з дому. На його обличчі він не бачив тілесних ушкоджень, запаху алкоголю від нього не чув.

Також крім показів потерпілих та свідків вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Так згідно протоколу огляду місця події від 06.08.2020 року з фототаблицями, під час огляду домоволодіння та прибудинкової території по АДРЕСА_1 , належних ОСОБА_12 , де відбулися події, було виявлено і біля дерев`яних воріт в подвір`ї домоволодіння на відстані 50 см воронку від вибуху зі слідами термічної дії у виді обуглення та нашаруванням кіптяви чорного кольору, біля вирви та в дерев`яному заборі, в стіні будинку виявлено численні металеві осколки, які містять сліди термічного оплавлення; перед вхідними воротами у домоволодіння виявлено плями бурого кольору, а також біля вирви виявлено фрагменти синтетичної синьої футболки із слідами обуглення та оплавлення із нашаруванням кіптяви, тобто виявлено сліди, характерні для вибуху гранати. (а.с.153-178 т. 1)

Дані обставини також підтверджуються постановою про приєднання предметів до справи як речових доказів від 15.08.2020 року, згідно якої до матеріалів справи в якості речових доказів, було долучено осколки гранати РГД-5, зразки ґрунту, футболку, фрагменти тканини, поміщенні на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Балтського ВП ГУНП в Одеській області відповідно до квитанції №000385, які були вилучені під час огляду місця вчинення злочину. (а.с.193-194,195 т.1)

Той факт, що потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 під час вибуху гранати в подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_1 отримали тілесні ушкодження, підтверджено висновками судово-медичних експертиз, зокрема відповідно до висновку судово-медичної експертизи №60 від 14.08.2020 року у потерпілого ОСОБА_10 після вчинення відносно нього злочину були виявлені забійно-рвані рани кінцівок, які враховуючи множинність, локалізацію та характер ушкоджень, могли бути спричинені від вибухового пристрою 06.08.2020 року і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (більше 6-ти днів) (а.с.181-183 т. 1)

Також виявлені були тілесні ушкодження і у потерпілої ОСОБА_11 , що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №61 від 14.08.2020 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_11 були виявлені забійно-рвані рани тулубу та кінцівок, які могли утворитися від дії тупого (тупих) предмета, а враховуючи множинність, локалізацію та характер ушкоджень, таким предметом (предметами) міг бути вибуховий пристрій і вони могли бути спричинені 06.08.2020 року. Ці ушкодження також спричинили розлад здоров`я тривалістю понад 6-ть днів, за цим критерієм відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.185-187 т. 1).

Відповідно такого ж характеру тілесні ушкодження виявлені і у потерпілого ОСОБА_9 , що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №62 від 14.08.2020 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_9 , були виявлені забійно-рвані рани тулубу та правої нижньої кінцівки, які могли утворитися від дії тупого (тупих) предмета і не виключено, що таким предметом (предметами) міг бути вибуховий пристрій і вони могли бути спричинені 06.08.2020 року. Ці ушкодження спричинили розлад здоров`я тривалістю понад 6-ть днів, за цим критерієм, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.189-191 т. 1).

В підтвердження достовірності висновків даних експертиз також свідчать і дані протоколу огляду від 06.08.2020 року, згідно якого 06.08.2020 року у потерпілого ОСОБА_10 в приміщенні «Балтської багатопрофільної лікарні», куди він був доставлений після травмування гранатою з діагнозом: уламкові вогнепальні поранення правої гомілки та правого передпліччя, із ноги ОСОБА_10 був вилучений металевий уламок, який було в якості речового доказу долучено до матеріалів справи. (а.с.196-198 т.1)

Даний металевий уламок визнано речовим доказом (а.с.180 т.1), що підтверджується постаново слідчого судді від 07.08.2020 року і разом з іншими речовими доказами, які були вилучені під час огляду місця події від 06.08.2020 року з подвір`я домоволодіння ОСОБА_12 після вчинення злочину обвинуваченим, були предметом дослідження комплексної вибухотехнічної експертизи, згідно висновку №126-В від 14.08.2020 року якою встановлено, що на місці вчинення злочину по АДРЕСА_1 мав місце вибух вибухового пристрою промислового виготовлення - ручної осколкової гранати РГД-5. Ручній осколковій гранаті РГД-5 притаманні уражаючі фактори - фугасна та осколкова дія. На металевих фрагментах, в зразку ґрунту з вирви, на пошкодженій футболці та на чисельних фрагментах тканини виявлені сліди бризантної вибухової речовини тротилу.

Надані на дослідження металеві фрагменти (вилучені із подвір`я та з ноги ОСОБА_10 ) є осколками ручної осколкової гранати РГД-5. Ручна осколкова граната РГД-5 є вибуховим пристроєм промислового виробництва та належить до бойових припасів (а.с.226-245 т.1).

Також не протирічить висновку суду про винуватість ОСОБА_7 і висновок судово-медичної експертизи №63 від 07.08.2020 року, згідно якого під час огляду ОСОБА_7 у останнього також були виявлені тілесні ушкодження: садна голови та нижніх кінцівок, які могли утворитися від дії тупого (тупих) твердого предмета (предметів) без відображення індивідуальних особливостей контактуючої поверхні предмета шляхом тертя-ковзання тупих предметів і могли бути спричинені 06.08.2020 року. Ушкодження у вигляді саден, не с небезпечними для життя, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.246-248 т.1)

Оскільки обставинами справи встановлено, що ОСОБА_7 не постраждав від вибуху підірваної ним гранати, то відповідно дані тілесні ушкодження він отримав саме під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_9 , який передував замаху на життя останнього.

Також узгоджується з матеріалами справи і не протирічить висновку суду щодо винуватості ОСОБА_7 і висновок проведеної по справі судово-імунологічної експертизи №767 від 14.08.2020 року, на дослідження якої були надані зразки крові потерпілих та обвинуваченого, відібрані на підставі постанов прокурора від 06.08.2020 року (а.с.204,209т.1), згідно протоколів відібрання зразків (а.с.205,206,207,208,211 т.1) і згідно якої було встановлено, що у трьох потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та у обвинуваченого ОСОБА_7 однакова група крові - А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. (а.с.212-214 т.1)

Відповідно при дослідженні, вилучених 06.08.2020 року при огляді місця події домоволодіння по АДРЕСА_1 та приєднаних до матеріалів справи в якості речових доказів від 05.09.2020 року (а.с.219, 2020 т.1) марлевих тампонів зі змивами - виявлена кров людини, при визначенні групової належності в усіх зразках виявлено антиген А, а в одному із об`єктів і ізогемаглютинін анти-В, які властиві групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В, що не виключає походження виявленої крові від особи (осіб) з даною групою крові у тому числі як від потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , так і від підозрюваного ОСОБА_7 (який теж є носієм даної групи крові) (а.с.215-218 т.1).

Таким чином на підставі вищенаведених доказів, які зібрані в установленому законом процесуальному порядку, є належними та допустимим, і які повно та безпосереднього дослідженні судом в ході судового розгляду, суд встановив обставини, при яких ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав бойову гранату, а також вчинив замах на життя потерпілого ОСОБА_9 способом, небезпечним для життя інших людей, в результаті якого постраждали двоє інших потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Між тим встановлені судом під час судового розгляду кримінального провадження обставини вчинення ОСОБА_7 злочину не узгоджуються з висунутим йому обвинуваченням по ч.2 ст.15 п.1,5 ч.2 ст.115 КК України та обставинами вчинення ним злочину, викладеними в обвинувальному акті.

Так згідно обвинувального акту ОСОБА_7 звинувачувався в тому, що 06.08.2020 року він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , внаслідок конфлікту з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , який розпочався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, керуючись прямим умислом, направленим на заподіяння смерті зазначеним особам, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, а саме шляхом вчинення вибуху, озброївшись наявною у нього ручною осколковою гранатою РГД-5, яку, з метою спричинення смерті вказаним особам, кинув на подвір`я вказаного домоволодіння, в сторону де перебували ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , заподівши кожному із ним легкі тілесні ушкодження.

Відповідно дії обвинуваченого ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2.ст.15 п.1,5 ч.2 ст.115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, вчинений способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

Так відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 року, умисне позбавлення життя двох або більше осіб кваліфікується за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК (2341-14) за умови, що їх убивство охоплювалось єдиним умислом винного.

В свою чергу як учинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб (п. 5 ч. 2 ст. 115 КК (2341-14), умисне вбивство кваліфікується за умови, що винний, здійснюючи умисел на позбавлення життя певної особи, усвідомлював, що застосовує такий спосіб убивства, який є небезпечним для життя не тільки цієї особи, а й інших людей. При цьому небезпека для життя інших людей має бути реальною.

Виходячи з даних роз`яснень, замах на вбивство кількох осіб не може бути одночасно кваліфікований як вчинений способом, небезпечним для життя багатьох осіб, якщо така небезпека фактично існувала, але умисел винного був спрямований на позбавлення життя усіх потерпілих.

Так суд згідно раніше наведених висновків в ході розгляду справи встановив, що ОСОБА_7 в день вчинення ним злочину у виді замаху на вбивство 06.08.2020 року мав конфлікт лише з одним із потерпілих з ОСОБА_9 , який спровокував його дії на застосування гранати. Конфлікт виник на ґрунті ревнощів під час сумісного тривалого вживання алкогольних напоїв в будинку ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_12 , яка і стала причиною конфлікту двох чоловіків.

Під час цього конфлікту сталася бійка і знову ж лише між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , в ході якої ОСОБА_7 , як вбачається з його пояснень, намагаючись залякати ОСОБА_9 та обороняючись, взяв в сараї гранату.

Відповідно виходячи з пояснень потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та самого обвинуваченого, в цей день конфлікту між ОСОБА_7 та іншими потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не було, він не погрожував їм вбивством, а тому мотиву та умислу на заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю у останнього не було, доказів, які б спростували даний висновок суду, матеріали справи не містять.

Тому сукупність цих обставин виходячи з вимог п.5 Постанови ПВСУ виключає кваліфікацію дій ОСОБА_7 як замах на умисне вбивство двох і більше осіб, тобто із пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 належить виключити таку кваліфікуючу ознаку як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб і кваліфікацію його дій за п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Між тим, суд вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого за п.5 ч.2 ст.115 КК України найшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи з огляду на таке.

Так ОСОБА_7 , даючи суперечливі покази по справі, фактично підтвердив, що саме він кинув гранату, яка завідомо для нього мала вибухові властивості, таким чином усвідомлював, що застосовує спосіб вбивства ОСОБА_9 небезпечний для життя не тільки однієї людини ОСОБА_9 , а й інших людей потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . При цьому небезпека для життя цих людей вочевидь була реальною, так як граната вибухнула в подвір`ї домоволодіння ОСОБА_12 в безпосередній близькості від всіх потерпілих.

Далі, відповідно встановлені обставини по справі свідчать, що обвинувачений ОСОБА_7 за допомогою гранати вчинив саме замах на життя потерпілого ОСОБА_9 . Про те, що ці дії були вчинені свідомо та з метою позбавити життя потерпілого ОСОБА_9 , свідчить і той факт, що після вибуху гранати обвинувачений намагався позбавити життя ОСОБА_9 в інший спосіб, коли побачивши, що останній не постраждав від вибуху гранати, взяв ножа та намагався наздогнати його на вулиці, погрожуючи вбивством.

Таке поєднання обстановки, обставин та умов, за яких було вчинено злочин ОСОБА_7 , свідчить про те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 постраждали саме від замаху на вбивство ОСОБА_9 вчиненого у спосіб, небезпечний для життя цих осіб, які на момент вибуху гранати перебували безпосередньо на місці вчинення злочину.

Також суд вважає доведеним, що замах на вбивство саме ОСОБА_9 був вчинений ОСОБА_7 з прямим умислом, він усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, але вони не настали з незалежних від його волі обставин.

Тому суд, виходячи з попередніх висновків, вважає, що безпідставними є доводи захисту щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 по епізоду замаху на вбивство за ч. 4 ст. 296 КК України, так як така квліфікація не відповідає фактичним обставнам справи, які встановив суд.

Також відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22.12.2006 року суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК (2341-14), що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Оскільки судом встановлено обставини вчинення злочину повно та всебічно, підтверджено наявність неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_9 , об`єктивно встановлено місце вчинення злочину, яке вочевидь не є громадським місцем, а тому підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого з замаху на вбивство на хуліганство, не має.

Також суд не встановив обставин, які б свідчили, що обвинувачений, застосовуючи гранату, у тій ситуації, яка склалася на момент вчинення ним злочину, діяв в стані необхідної оборони, так як на момент вчинення ним злочину реальної загрози його життю та здоров`ю не було.

Також суд визнає неспроможними доводи обвинуваченого щодо можливого вчинення ним злочину в стані сильного душевного хвилювання, так як згідно висновку судово -психіатричної експертиза №377 від 18.08.2020 року, яким встановлено, що ОСОБА_7 , в період часу, що стосується вчинення кримінального правопорушення 06.08.2020 року, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший, у тому числі і тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності не страждав, за своїм психічним станом був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 знаходився у стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння, при цьому його дії не були обумовлені маяченням, обманами сприйняття, афективними розладами та кількісно порушеною свідомістю, тому за своїм психічним станом він був здатний повного мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На хронічне психічне захворювання, недоумство, та інший хворобливий стан психіки, також не страждає, у тимчасовому розладі психічної діяльності ні перебуває, він за своїм психічним станом здатний повного мірою усвідомлювати свої ді та керувати ними, може приймати участь в слідчих діях, та предстати перед судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.221-224 т.1).

Також обвинувачений заперечував, що вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння і вважає, що дана обставина в суді не підтверджена доказами по справі, зокрема відсутній медичний висновок про наявність алкоголю у нього в крові в день вчинення ним інкримінованих йому злочинів.

Між тим факт вчинення ОСОБА_7 замаху на вбивство потерпілих в стані алкогольного сп`яніння підтверджено показами потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 , які підтвердили факт сумісного вживання алкоголю з ОСОБА_7 безпосередньо в день вчинення ним злочину.

Так норми кримінального процесуального законодавства України не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів, а тому доводи засудженого про те, що факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння повинен підтверджуватися виключно на підставі висновків відповідного експерта або іншими документами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, не ґрунтуються на положеннях процесуального закону (постанова ККС ВС від 11.02.2020 року у справі № 643/20474/15-к).

Таким чином, розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи учасників судового провадження, а також, аналізуючи всі наведені допустимі докази, які в своїй сукупності повно відтворюють картину подій, суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вище зазначених злочинів, а його дії належить правильно кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу; за ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті особи, вчинений способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України враховує ступень тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину. Відповідно до ч.1 ст.68 КК України при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, також ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

Крім цього, за ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу

Так обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення одного із злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлені.

Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак судимість погашена, має задовільну характеристику по місцю проживання, притягався до адміністративної відповідальності за насилля в сім`ї. Також ОСОБА_7 звинувачується у вчиненні закінченого замаху на вбивство, коли він вчинив усі дії необхідні для досягнення мети злочину, однак не довів до кінця свій злочинний намір щодо позбавлення життя потерпілих, по причинам, які незалежали від його волі.

При цьому вчинення обвинуваченим закінченого злочину проти життя та здоров`я трьох осіб із застосуванням гранати, наслідки від якого могли бути незвротніми, свідчать про підвищену, надзвичайну небезпечність засудженого для суспільства, обвинувачений виявив явну зневагу до невід`ємного права на життя людини, а тому суд вважає, що досягнути мети його виправлення та попередження нових злочинів можливо лише шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи наявність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, суд дійшов висновку, що справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів є призначення покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям, в межах санкцій статтей ч.1 ст.263 та ч.2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115 КК України, при цьому при призначенні покарання за ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів суд вважає за можливе застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Також при винесення вироку необхідно зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк тримання під вартою термін перебування під вартою по даному кримінальному провадженню з 06.08.2020 року (а.с.199 т.1).

Питання щодо речових доказі вирішити в порядку ст.100 КПК України.

По справі понесені витрати по проведенню судової експертизи від 14.08.2020 року №337 в сумі 5230,40 грн, які належить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави. (а.с.225 т. 1)

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.5 ч. 2 ст. 115 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України -у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 15, п.5 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі .

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з - 06.08.2020 року.
Залишити запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області 15.01.2010 року, на користь держави (процесуальні витрати на залучення експерта за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження») у розмірі 5230,40 грн.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 07.08.2020 року а.с.180 т. 1 -металеві осколки неправильної форми, множинні фрагменти синтетичної тканини синього кольору, пошкоджену футболку із синтетичного матеріалу синього кольору, пластиковий прозорий контейнер з надписом на ньому ФЕДЬО, в якому міститься один металевий уламок.
Речові докази а.с. 193-194 т. 1 - осколки гранати РГД-5, зразки ґрунту, футболку, фрагменти тканини, а.с.219,220 т.1 - марлеві тканини з речовиною бурого кольору зі зразками крові ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Балтського ВП ГУНП в Одеській області, знищити після набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3