Справа № 755/4409/21
№ 1-кп/755/898/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000487 від 23.02.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Харківської області Харківського району селища Безлюдівка, українки, громадянки України, працюючої неофіційно швачкою, із середньо-спеціальною освітою, розлученої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, зокрема, в останнє: 12.06.2018 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі; 19.12.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, звільнено по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 22 лютого 2021 року, приблизно о 12 годині 07 хвилин, перебувала в приміщенні магазину «АТБ», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Алматинська, 2/1, де у неї виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна. Здійснюючи свої злочинні наміри, ОСОБА_3 , керуючись корисливим умислом, спрямованим на повторне, таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, взяла з торгової полиці одну з/б ікри «Класичний посол лососева зерниста», вагою 80 г, закупівельною вартістю 119 гривень 67 копійок та одну з/б ікри «Рибкоппродукт лососева зерниста», вагою 120 г, закупівельною вартістю 193 гривні 92 копійки, а всього на суму 313 гривень 59 копійок, та, перебуваючи в приміщенні магазину, сховала вказаний товар до кишень власної куртки, після чого, направилась до виходу з приміщення магазину. У подальшому, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що має при собі у кишенях неоплачений товар, що належать ТОВ «АТБ-маркет», пройшла повз касову зону, не маючи наміру за нього сплачувати, вийшла з приміщення магазину та з викраденим товаром з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдала потерпілому ТОВ «АТБ-маркет» матеріальну шкоду на суму 313 гривень 59 копійок.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе за ч. 2 ст. 185 КК України визнала повністю, не оспорювала фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро каялася та показала, що дійсно, 22.02.2021 року, вдень, вона зайшла до магазину «АТБ-маркет», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 2/1, де вирішила викрасти товар. Перебуваючи у приміщенні даного магазину, вона взяла з полиці дві банки ікри, які сховала до кишені куртки, хліб, після чого, пішла до каси, де розрахувалася за хліб, однак, не розрахувавшись за викрадений товар, вийшла з магазину. У подальшому, викраденим товаром розпорядилася на власний розсуд. Зокрема, показала, що розуміє, що її дії були умисними, діяла таємно та всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння нею кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каялася, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде, прохала суворо її не карати.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 22.02.2021 року; протоколу огляду місця події від 22.02.2021 року; постанови про залучення представника потерпілого від 24.02.2021 року; постанови про визнання та приєднання до справи речових доказів від 24.02.2021 року; довідки щодо вартості товару від 23.02.2021 року і матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 повністю підтверджується її показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що вона своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тому, знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до скоєного (щиро каялася, вину визнала повністю), викрадено продукти харчування на суму 313 грн. 59 коп., особу обвинуваченої, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судима.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченої у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_3 , її особи раніше неодноразово судима, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що її перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, і тому, вважає за необхідне призначити їй міру покарання у виді арешту, однак, у мінімальному розмірі, враховуючи щире каяття, повне визнання вини та викрадено продукти харчування.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту її затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: оптичний диск DVD-RTM «VIDEXExcellenti» помаранчевого кольору, на якому знаходиться відеозапис з камер відеоспостереження магазину «АТБ», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 2/1, від 22.02.2021 року, що приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя