Справа № 126/154/21
Провадження №11-сс/801/123/2021
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2021 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000057 на ухвалу слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області 29.01.2021, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27.03.2020 із визначенням застави в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 153 230 грн, відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Брацлав, Тульчинського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який органами досудового слідства підозрюється за ч. 4 ст. 368-3 КК України в тому, що до правоохоронних органів з заявою звернувся ОСОБА_9 про те, що службові особи АТ «Вінницяобленерго» СО «Бершадські ЕМ», а саме директор ОСОБА_8 та головний інженер ОСОБА_10 , за попередньою змовою, вимагають неправомірну вигоду у розмірі 7 000грн за вчинення дій, які пов`язані із використанням ними наданих їм повноважень, а саме за підключення приватного будинку ОСОБА_9 до 3-х фазної лінії електропередачі.
08.07.2020 за вказаним фактом відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України.
В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_8 , будучи службовою особою юридичної особи приватного права, займаючи посаду директора СО «Бершадські ЕМ» АТ «Вінницяобленерго» за попередньою змовою з ОСОБА_10 , який займав посаду головного інженера СО «Бершадські ЕМ» АТ «Вінницяобленерго», який також являвся службовою особою юридичної особи приватного права, будучи об`єднані спільним злочинним умислом на отримання неправомірної вигоди, вимагали в ОСОБА_9 неправомірну вигоду.
Так, 27 листопада 2020 року, ОСОБА_10 озвучив ОСОБА_9 вимогу про неправомірну вигоду в розмірі 6 500грн за погодження ОСОБА_8 заяви на підключення до трьох фазної лінії електропередачі приватного будинку, з розрахунку по 500грн за 1 кВт, а в загальному за погодження підключення потужністю 13 кВт.
Продовжуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , перебуваючи у кімнаті під назвою «кімната для приїжджих», яка знаходиться на другому поверсі службового приміщення СО «Гайсинські ЕМ» АТ «Вінницяобленерго», 27.01.2021, близько 10год 45хв, вимагав в ОСОБА_9 неправомірну вигоду в розмірі 7 000грн, але отримав від останнього раніше обумовлену з ОСОБА_10 неправомірну вигоду в розмірі 6 500грн за погодження заяви останнього на підключення до трьох фазної лінії електропередачі приватного будинку, який розташований в АДРЕСА_2 . Після чого, 27.01.2021 о 10год 55хв в АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 затримано працівниками відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області та працівниками Управління СБУ у Вінницькій області.
Слідчий суддя, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивував прийняте рішення тим, щонаявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого корупційного кримінального правопорушення за яке передбачено покарання, у виді позбавлення волі строком до 7 років з позбавленням права займати певні посади, або займатися певною діяльністю, з конфіскацією майна. В судовому засіданні встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, будучи на волі чи виконуючи обов`язки більш м`якого запобіжного заходу, може незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також переховуватись від слідства та суду, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В апеляційній скарзі адвоката в інтересах підозрюваного, ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 діб, оскільки в порушення вимог КПК України до поданого клопотання слідчого не було надано жодного доказу стосовно того, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; а також переховуватись від слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення так і ухвала слідчого судді не містять обставин, на підставі яких вони дійшли висновку про наявності зазначених ризиків та просить постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому в обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку адвоката при обранні запобіжного засобу у виді тримання під вартою слідчим суддею не було враховано, те, що ОСОБА_8 не обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.368-3 КК України, також, не виключається можливість провокації, а навіть, якщо будуть доведені обставини на, які посилається слідчий, то ОСОБА_8 має підозрюватись на ч.3 ст.368-3 КК України, що унеможливлює обрання йому найсуворішого запобіжного заходу.
Крім того, адвокат в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що підозрюваний раніше не судимий та позитивно характеризується.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 , який просив скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити слідчому у задоволенні його клопотання, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.
Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і наведених ризиків.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину за ч.4 ст.368-3 КК України за яке передбачено покарання, у виді позбавлення волі строком до 7 років.
Посилання адвоката на необґрунтованість підозри ОСОБА_8 не береться апеляційним судом до уваги, оскільки за правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.
Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.
Тому суд не оцінює доводи сторони захисту щодо не доведення винуватості обвинуваченого та виходить з наявності обґрунтованої підозри, що знайшла своє відображення та викладена в клопотанні слідчого.
Крім того, оцінка доказів вини чи невинності підозрюваного, наявності чи відсутності провокації, також має проводиться не на стадії вирішення питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному.
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Твердження захисника про можливість вкаліфікувати дії ОСОБА_8 за ч.3 ст.368-3 КК України також не знаходять свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження, оскільки, як вбачається із зібраних на даний час доказів у їх сукупності, слідчий суддя зробив правильний висновок про обґрунтованість підозри саме за ч.4 ст.368 КК України.
Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.
Слідчий суддя правильно врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого, корупційного злочину за ч.4 ст.368-з КК України, за вчинення якого може бути призначений лише реальний строк у вигляді позбавлення волі до 7 років, а отже, він може переховуватись від органів досудового розслідування, підозрюваний, може незаконно впливати на свідка та іншого підозрюваного, що підтверджується тим, що анкетні свідка ОСОБА_8 відомі.Таким чином, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_8 може впливати на свідка з метою зміни його показів, незважаючи на те чи був вже допитаний свідок чи ні. Також він близько знайомий з іншим підозрюваним у кримінальному провадженні, що також збільшує ризик незаконного впливу на нього.
Крім того, посилання захисника на те, що органи досудового розслідування вже здійснили необхідні слідчі дії, вилучивши всі документи та інші докази, які були необхідні, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на даний час ще не закінченні необхідні слідчі дії щодо встановлення всіх обставин кримінального провадження, в тому числі продовжують вилучаються речові докази, таким чином ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може знищувати чи ховати речі, які можуть бути використані під час досудового розслідування в якості доказування.
Наведені доводи спростовують твердження адвоката про відсутність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України.
Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.
Аналогічна позиція викладена у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.
Слідчий суддя в своєму рішенні обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для зменшення ризиків, зазначених у клопотанні.
Наявність у ОСОБА_11 позитивної характеристики та хвороби не є тими підставами, які можуть суттєво вплинути на наявність ризиків, що доведені слідчим, а отже і не можуть служити підставами для скасування ухвали слідчого судді.
На час розгляду апеляційної скарги ні обставини, за яких оголошені підозри, ні кваліфікація скоєного органами досудового слідства не скасовані і не змінені.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначив розмір застави, яка вже внесена і підозрюваний звільнений із-під варти та перебуває під дією запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої достатній для забезпечення виконання ОСОБА_8 обов`язків, передбачених кримінально-процесуальним законом, підстав для зменшення якого колегія суддів не вбачає.
Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали підозрюваному перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.
Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не встановлено, тому враховуючи викладене та керуючись ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області 29.01.2021, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27.03.2020 із визначенням застави в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 153 230 грн, відносно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала остаточна оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2