Справа № 349/1904/20
Провадження № 11-кп/4808/79/21
Категорія ч.1 ст.125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції прокурора Рогатинського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000059 про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 07 грудня 2020 року біля 03 год. в приміщенні житлової кімнати в будинку за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , під час конфлікту з співмешканцем матері ОСОБА_10 наніс матері, яка намагалася припинити конфлікт, один удар кулаком правої руки в область голови та три удари в область обличчя. Внаслідок умисно нанесених ударів потерпілій було завдано фізичного болю та заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців та саден ділянки голови, які згідно висновку судово-медичного експерта №675 від 15 грудня 2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, прокурор Рогатинського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2020 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних доводів прокурор посилається на істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення щодо своєї матері ОСОБА_11 , з якою він проживає разом, тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством. За таких обставин, судом безпідставно закрито провадження, оскільки вказане рішення суперечить положенням п. 7 ч.1 ст. 284 КПК України.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 заперечили доводи апеляційної скарги прокурора, просили залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Перевіряючи ухвалу в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Так, законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06 грудня 2017 року № 2227-VIII, який набрав чинності 11 січня 2019 року, внесено зміни до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів.

Зокрема, п.7 ч.1 ст.284 КПК України, яким передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, було доповнено словами: «крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством».

Крім того, було доповнено ч. 1ст. 67 КК України пунктом 6-1 і визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються, зокрема, вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Згідно зі ст.1 Закону України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.17 ч.1 ст.1 вказаного Закону фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Питання про можливість закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством, у разі відмови потерпілого від обвинувачення було предметом розгляду об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновки в постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 453/225/19, провадження № 51-4000кмо19), згідно з якими злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Встановлена у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

Таким чином, аналізуючи комплексний характер домашнього насильства та виходячи з тлумачення закону, до злочину, пов`язаного з домашнім насильством, на який поширюється заборона у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, слід відносити не тільки злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, та злочин, що містить кваліфікуючу ознаку «вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах», але й кримінальне правопорушення з ознаками діяння (дії або бездіяльність), поняття якого визначено у ст. 1 Закону № 2229-VIII.

Обов`язковою умовою визнання судом злочину незалежно від його родового чи безпосереднього об`єкта пов`язаним із домашнім насильством, є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо).

В даному кримінальному провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень. В обвинувальному акті міститься посилання на вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку, пов`язаного з домашнім насильством щодо своєї матері ОСОБА_11 . Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_8 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Отже, обвинувачений був належним чином проінформований про зміст пред`явленого йому обвинувального акту та мав можливість здійснювати належний свій захист.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 не можна закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Незважаючи на це, суд першої інстанції на підставі заяви потерпілої ОСОБА_11 закрив кримінальне провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону при закритті кримінального провадження, знайшли своє підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції прокурора Рогатинського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5