Номер провадження: 11-кп/813/1000/21
Номер справи місцевого суду: 522/5511/20 1-кп/1380/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представниці потерпілої ОСОБА_8 ,

перекладачки ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2021, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000080, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань14.01.2020,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2021 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 26.03.2021 включно.
Своє рішення районний суд мотивував тим, що вказане відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений є громадянином іншої країни, притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів в інших кримінальних провадженнях, не працевлаштований, не одружений, немає місця реєстрації в Україні, що за своєю сукупністю свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків та дає достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
На час розгляду клопотання заявлені прокурором ризики передбачені ст. 177 КПК України наявні та не змінилися, обрання більш м`якого запобіжного заходу не в змозі буде забезпечити належну поведінку обвинуваченого, обставини, які б перешкодили застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.

Вимоги апеляційної скарги та заперечення.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 , подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2021 та застосувати до нього відповідно до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідством не надано та не доведено факт кримінального правопорушення, а факти, які на думку слідства мали місце раніше, позбавили змоги обрати більш м`який запобіжний захід.
Адвокаткою ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 було подано заперечення на апеляційну скаргу обвинувачуваного, в яких вона просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинувачуваного ОСОБА_6 та залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Вказує на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: можливого переховування від органів досудового розслідування або суду,незаконного впливу на потерпілу, представницю потерпілої та свідків у цьому кримінальному провадженні, що підтвердила долученими до заперечення на апеляційну скаргу доказами. Також, зазначає, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою відносно обвинувачуваного ОСОБА_6 , а саме - домашнього арешту, неможливе у зв`язку з тим, що обвинувачуваний є громадянином Грузії без постійного місця проживання на території України та є таким, що незаконно перебуває на території України. Будь-які докази, що свідчать про наявність в м. Одесі місця мешкання обвинувачуваного ОСОБА_6 відсутні.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги; думку представниці потерпілої ОСОБА_8 , яка підтримала доводи заперечення на апеляційну скаргу та просила залишити оскаржену ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, та визнано, що ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

За змістом ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст. ст. 199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Мотивуючи неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що раніше доведені ризики не зменшились та не перестали існувати.

Апеляційний суд вважає, що дані про особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_6 стороною обвинувачення, а саме вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, існування ризиків можливого переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу, представницю потерпілої та свідків у цьому кримінальному провадженні, притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів в інших кримінальних провадженнях, а також те, що на даний час судовий розгляд ще не закінчено, виправдовує необхідність продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Апеляційний суд детально перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов до висновку про обґрунтованість рішення районного суду щодо наявності у справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а отже, при оцінці ризику переховування від правосуддя, поряд з іншими обставинами, може братися до уваги і загроза відносно суворого покарання, як це відображено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25.04.2000.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» від 04.05.2006, Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Крім цього апеляційний суд приходить до висновку, що про наявність ризику переховування від суду, свідчить той факт, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, не одружений, а тому обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому особливо тяжке кримінальне правопорушення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Також, апеляційний суд приходить до висновку, про можливість незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, що підтверджується наступним: представниця потерпілої-адвокатка ОСОБА_8 звертала увагу, що на її адресу неодноразово надходили погрози від обвинувачуваного ОСОБА_6 , у зв`язку з чим останньою була подана заява до Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області. Також, у даному кримінальному провадженні триває судовий розгляд, свідки та потерпіла в межах якого на даний час судом не допитані, а тому докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися.
Апеляційному суду стороною захисту не надано доказів щодо наявності в обвинуваченого ОСОБА_6 , міцних соціальних зв`язків.
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_6 , офіційно не працює, що свідчить про відсутність у нього офіційних джерел для існування, а також притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів в інших кримінальних провадженнях.
Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, районний суд обґрунтовано врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, та існуючі ризики, які не зменшилися.

З урахуванням вищевикладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про відсутність обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , та наявність підстав для необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, оскільки запобігти наявним у справі ризикам іншим чином є неможливим.

Інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскарженого судового рішення апеляційному суду не надано.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що оскаржену ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422-1, 424, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2021, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000080, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань14.01.2020,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4