Справа № 752/4374/21
Провадження № 1-кс/752/3115/21
У Х В А Л А

14 квітня 2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання подане слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 , ч. 1 ст. 146-1 КК України запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах кримінального провадження №0000263 від 06.02.2021 року, подане в порядку глави 18 Кримінального процесуального кодексу України,

встановив:

слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 за погодженням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 , ч. 1 ст. 146-1 КК України запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах кримінального провадження №0000263 від 06.02.2021 року.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , наказом начальника ГУНП в Черкаській області від 06.01.2021 № 13 призначений на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області та був відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 3 ст. 18 КК України, примітки 1 до ст. 364 КК України службовою особою правоохоронного органу. Діючи всупереч положень ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 21, 28, 29, 30 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 3, 7, 17, 23, 42, 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, відповідно до яких, співробітник поліції зобов`язаний забезпечувати особисту безпеку громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів, запобігати правопорушенням та припиняти їх, здійснювати охорону та забезпечення громадського порядку, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки та моралі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи групою осіб вчинив катування за наступних обставин.

Під час досудового розслідування встановлено, що 05.02.2021 року ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували в приміщенні гаражу ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Близько 19 год. 20 хв. до вказаного гаражу прибули працівники відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , які повідомили потерпілому ОСОБА_7 , про те, що йому необхідно проїхати з ними до відділку поліції, для дачі пояснень щодо його причетності до вчинення крадіжок та шахрайства на території Городищенського району, на що ОСОБА_7 погодився та поїхав з ними до відділу поліції.

Прибувши близько 19 год. 50 хв. ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , прибули до сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області за адресою: Черкаська область, м. Городище, вул. Миру, 77, де ОСОБА_7 провели до кабінету № 9, де в той час перебував тимчасово виконувач обов`язків начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 та оперуповноважений ОСОБА_10 .

У приміщенні кабінету № 9 вказаного відділу поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_10 було проведено усне опитування ОСОБА_7 тривалістю близько 10 хвилин, щодо можливої причетності останнього до вчинення крадіжок та шахрайства на території Городищенського району Черкаській області. Під час спілкування ОСОБА_7 , свою причетність до вчинених злочинів заперечив, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти до кабінету № 10 для отримання ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , відповідних пояснень.

Під час перебування у вказаному кабінеті ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , продовжували усне опитування ОСОБА_7 , щодо можливої причетності до вчинення ним злочинів.

Близько 20 год. 20 хв., до відділу поліції прибули ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які зайшли до кабінету № 9, де перебували ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , де від останніх дізналися, щодо перебування ОСОБА_7 , у приміщенні кабінету № 10, та відмови останнього визнати вину в злочинах, до вчинення яких працівники сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області вважали останнього причетним. Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , приміщення сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області покинули.

Під час перебування біля кабінету № 10 у ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , виник злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння сильного фізичного болю шляхом нанесення побоїв, мучення та вчинення інших насильницьких дій з метою примусити ОСОБА_15 надати визначальні покази щодо його причетності до вчинення майнових злочинів на території обслуговування сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, що суперечили його волі.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зайшли до кабінету № 10 вказаного відділу поліції та в присутності ОСОБА_11 і ОСОБА_4 , поцікавились чи дійсно ОСОБА_7 не визнає себе винним у вчинені майнових злочинів й після надання ОСОБА_7 , ствердної відповіді ОСОБА_13 декілька разів вдарив його в обличчя, від чого останній впав.

За вказаних обставин вбачаючи протиправність дій ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , у безпідставному застосування заходів фізичного впливу. ОСОБА_11 , з кабінету № 10 одразу вийшов, зателефонував ОСОБА_12 , та повідомив про факт протиправних дій ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , щодо ОСОБА_7 , і поставив його до відома, що залишає приміщення відділу поліції.

Разом з цим, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 продовжували наносити удари ОСОБА_7 , у зв`язку з чим ОСОБА_4 , приміщення кабінету № 10 покинув та пішов до чергової частини, де про факт протиправних дій щодо ОСОБА_7 , нікого не повідомляв, заходів щодо припинення протиправних дій не вжив.

В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на отримання від ОСОБА_7 викривальних показів внаслідок катування останнього ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Після залишення кабінету ОСОБА_11 і ОСОБА_4 , поліцейські ОСОБА_13 і ОСОБА_14 продовжили наносити ОСОБА_7 тілесні ушкодження, з різною періодичністю й локалізацією близько 2 годин. Зокрема, під час ударів в голову ОСОБА_13 , здійснив травматичне видалення чотирьох передніх, верхніх зубів та перелом щелепи. Також ОСОБА_14 повідомивши ОСОБА_7 , що при нанесенні ударів пляшкою з водою чи шлангом мінімізується можливість формування гематом чи синців, взяв прозору поліетиленову пляшку з водою ємністю 2 літри та наніс ОСОБА_7 , близько 5-6 ударів по голові.

Після цього ОСОБА_14 зайшов до приміщення чергової частини, де окрім інших працівників поліції перебував і ОСОБА_4 , викрутив шланг від вогнегасника та повернувся до кабінету № 10 де вказаним шлангом почав наносити удари ОСОБА_7 по голові та тулубу, після чого вивій його до міжкабінетного коридору (кабінетів № 9 та № 10) й продовжив наносити останньому тілесні ушкодження шлангом від вогнегасника в різні частини тіла.

В наслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , погодився надати викривальні покази щодо себе, за фактом вчинення майнових злочинів на території обслуговування після чого нанесення тілесних ушкоджень останньому було припинено та одягнуто кайданки.

Близько 22 години ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишили приміщення сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, а ОСОБА_4 завів ОСОБА_7 , до приміщення кабінету № 10, де зняв кайданки та продовжуючи свій злочинний умисел, скориставшись безпорадним станом та пригніченою волею ОСОБА_7 , продовжив отримувати пояснення з викривальними показами щодо вчинення ним шахрайства, що є предметом досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000111 від 03.02.2021, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні катування групою осіб без попередньої змови, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою отримати від потерпілого відомості та визнання, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , підкоряючись наказу ОСОБА_4 , перебувати на території сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, у його супроводі пройшов до внутрішнього двору де витер обличчя снігом від кровопотьоків та в подальшому виконуючи вказівку ОСОБА_4 , знаходився у коридорі між кабінетами № 9 та № 10 не маючи можливості залишити вказаний відділ поліції до прибуття ОСОБА_12 . З огляду на заподіяні йому тілесні ушкодження, побоюючись за своє життя та здоров`я, потерпілий виконав наказ ОСОБА_4 та перебував там до приїзду ОСОБА_12 , що відповідно до ст. 209 КПК України, є моментом затримання особи.

Приблизно о 24-й годині, до відділу поліції прибув ОСОБА_12 , якому стало відомо про факт катування та позбавлення волі ОСОБА_7 його підлеглими ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , а також те, що на виконання наказу ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_7 був змушений залишатися поряд з останнім.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою прикриття злочинних дій підлеглих працівників поліції та недопущення несприятливих наслідків у просуванні по службі, ОСОБА_12 продовжуючи не визнавати факт затримання ОСОБА_7 наказав ОСОБА_4 принести журнал обліку доставлених, відвідувачів та запрошених де здійснити напис про відсутність у ОСОБА_7 претензій до працівників поліції. В свою Чергу ОСОБА_7 , побоюючись за своє життя та здоров`я вимогу ОСОБА_12 , виконав здійснивши відповідний запис в журналі, після чого ОСОБА_12 , запропонував ОСОБА_7 , нікому не повідомляти про вчинення злочину і на власному автомобілі відвіз потерпілого додому.

Фактично, ОСОБА_7 перебував під контролем ОСОБА_4 , який доставив його до відділу поліції та після вчинення відносно нього ОСОБА_14 та ОСОБА_13 катування, наказав йому перебувати поруч з ним та у відділі поліції. Також ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 не вчинили жодних обов`язкових дій передбачених ст. ст. 210, 212, 213 КПК України, тим самим відмовились визнати факт затримання.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146-1 КК України, а саме насильницького зникнення у виді затримання представником держави, з подальшою відмовою визнати факт такого затримання.

У зв`язку з цим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Українцю, громадянину України, оперуповноваженому сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області (на момент вчинення злочину), зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ,

Просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 КК України, в рамках кримінального провадження №0000263 від06.02.2021 року.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання у повному обсязі, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання щодо застосування цілодобового домашнього арешту заперечив, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши пояснення прокурора, з`ясувавши думку підозрюваного, захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий судя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні катування групою осіб без попередньої змови, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою отримати від потерпілого відомості та визнання, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146-1 КК України, а саме насильницького зникнення у виді затримання представником держави, з подальшою відмовою визнати факт такого затримання.

Клопотання прокурора обґрунтовується тим, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення і лише застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту може забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків та забезпечити дієвість вказаного кримінального провадження.

При вирішенні даного клопотання слідчий суддя керується тими положеннями Кримінального процесуального кодексу України, якими визначено, що про обґрунтованість підозри можуть свідчити оформлені належним чином протоколи слідчих (розшукових) дій, долучені до матеріалів кримінального провадження предмети та документи, які є речовими доказами, висновки експертів тощо.

Надані матеріали кримінального провадження в їх сукупності, які слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі оцінювати з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, спростовують доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень середньої тяжкості, передбачених ч. 1 ст. 127 та ч. 1 ст. 146-1 КК України, обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

-Протоколом обшуку проведеного з 06 на 07 лютого 2021 року;

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 07.02.2021;

-Довідкою № 42 щодо спричинених тілесних ушкоджень;

-Протоколом пред`явлення для впізнання ОСОБА_7 від 07.02.2021 ОСОБА_14 ;

-Протоколом пред`явлення для впізнання ОСОБА_7 від 07.02.2021 ОСОБА_13 ;

-Протоколом пред`явлення для впізнання ОСОБА_7 від 07.02.2021 ОСОБА_11

-Протоколом допиту свідка від 07.02.2021 ОСОБА_11 ;

-Протоколом допиту свідка від 07.02.2021 ОСОБА_16 ;

-Протоколом допиту свідка від 07.02.2021 ОСОБА_17 ;

-Протоколом допиту свідка від 07.02.2021 ОСОБА_8 ;

-Протоколом освідування особи від 07.02.2021 ОСОБА_7

-іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.
За приписами ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.
При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.
З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були надані органом досудового розслідування, та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що оголошена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 28, ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 146-1 КК України, не може вважатись не обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування є на даний час досить вагомими, щоб свідчити про причетність ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються.
Щодо застосування заявленого запобіжного заходу саме у виді цілодобового домашнього арешту, та вирішуючи питання про існування передбачених ст. 177 КПК України, ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя, зазначає наступне.
Згідно з ч.2 ст.181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Інкриміноване підозрюваному правопорушення передбачає застосування покарання у виді позбавлення волі, тобто домашній арешт, як запобіжний захід, може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_4 .
Слідчий суддя погоджується із доводами органу досудового розслідування, про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема з високим ступенем ймовірності підозрюваний може ухилятися від явки до органу досудового розслідування та суду, зважаючи на тяжкість вчиненого злочину у якому він підозрюється, незаконно впливати на свідків та оскільки слідчі дії на даний час органом досудового розслідування не проведено у повному обсязі.
Водночас, оцінюючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не вбачає доцільності застосовувати до підозрюваного саме цілодобовий домашній арешт, оскільки встановленим ризикам можна запобігти, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.
До вказаного висновку слідчий суддя приходить, оскільки ОСОБА_4 раніше не судимий, з часу вчинення кримінального правопорушення пройшов певний період часу, протягом якого підозрюваний не допускав неналежної процесуальної поведінки.
За правилами ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків передбачених даною нормою, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби та покладення на ОСОБА_4 обов`язків, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки такі сприятимуть контролю за поведінкою підозрюваного під час строку дії запобіжного заходу.
Відтак, заявлене слідчим клопотання є підставним та підлягає до часткового задоволення.
З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст. ст.177, 178, 182, 183, 184 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

клопотання подане слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 , ч. 1 ст. 146-1 КК України запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах кримінального провадження №0000263 від 06.02.2021 року, задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 , ч. 1 ст. 146-1 КК України, українця, зареєстрованого у встановленому законом порядку та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 22 год. 00 хв по 06 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби;

- прибувати до слідчих Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, прокурора у кримінальному провадженні, слідчого судді та/або суду за першою вимогою та кожним викликом;
- утримуватись від спілкування із потерпілим, свідками та підозрюванми у межах кримінального провадження № 0000263;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування, а саме до 07.06.2021 року включно.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1