Справа № 712/7338/21
Провадження №1-кс/712/3775/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про накладення арешту на майно

07 липня 2021 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:
До суду звернувся прокурор Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту, в якому просить накласти арешт на вилучений в ході огляду місця події від 03.07.2021 за адресою: м. Черкаси, вул. Лесі Українки 71, транспортний засіб «FORD TRANSIT», помаранчевого кольору, 1987 року випуску, номер кузова « НОМЕР_1 » д.н.з. « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке видано 12 травня 2006, та ключі до автомобіля.

Клопотання мотивує тим, що 03.07.2021 до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області надійшов рапорт співробітника ТСЦ в м. Черкаси, по вул. Лесі Українки, 21, про те, що 03.07.2021 близько 12 год. 02 хв. під час перереєстрації авто марки Форд ТРАНЗИТ, д.н.з. НОМЕР_2 працівниками експертної служби виявили ознаки підробки, ідентифікаційних номерів агрегатів, а саме номеру кузова. ( НОМЕР_4 від 03.07.2021.06.2021)

04.07.2021 за вказаним фактом сектором дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001174, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

В ході огляду місця події за вище вказаною адресою було вилучено транспортний засіб «FORD TRANSIT», помаранчевого кольору, 1987 року випуску, номер кузова « НОМЕР_1 » д.н.з. « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було поміщено на території спеціального штраф майданчику, що за адресою м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке видано 12 травня 2006, та ключі до автомобіля, які поміщено до спеціального сейф пакету SUD 3088083.

04.07.2021 року дізнавачем сектору дізнання ЧРУП ГУНП в Черкаській області було винесено постанову про визнання речовим доказом транспортний засіб «FORD TRANSIT», помаранчевого кольору, 1987 року випуску, номер кузова « НОМЕР_1 » д.н.з. « НОМЕР_2 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке видано 12 травня 2006, та ключі до автомобіля.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення можливого цивільного позову у кримінальному провадженні, належного зберігання речових доказів та в подальшому розгляду питання про їх долю чи конфіскацію в дохід держави та проведення необхідних експертиз накласти арешт на транспортний засіб.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна - ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку прокурора, власника майна дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що дане клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001174 від 04.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.07.2021 до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області надійшов рапорт співробітника ТСЦ в м. Черкаси, по вул. Лесі Українки, 21, про те, що 03.07.2021 близько 12 год. 02 хв. під час перереєстрації авто марки Форд ТРАНЗИТ, д.н.з. НОМЕР_2 працівниками експертної служби виявили ознаки підробки, ідентифікаційних номерів агрегатів, а саме номеру кузова. ( НОМЕР_4 від 03.07.2021.06.2021)

В ході огляду місця події за вище вказаною адресою було вилучено транспортний засіб «FORD TRANSIT», помаранчевого кольору, 1987 року випуску, номер кузова « НОМЕР_1 » д.н.з. « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було поміщено на території спеціального штраф майданчику, що за адресою м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке видано 12 травня 2006, та ключі до автомобіля, які поміщено до спеціального сейф пакету SUD 3088083.

04.07.2021 року дізнавачем сектору дізнання ЧРУП ГУНП в Черкаській області було винесено постанову про визнання речовим доказом транспортний засіб «FORD TRANSIT», помаранчевого кольору, 1987 року випуску, номер кузова « НОМЕР_1 » д.н.з. « НОМЕР_2 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке видано 12 травня 2006, та ключі до автомобіля.

Таким чином, в ході досудового розслідування зібраними доказами було встановлено, що вилучений транспортний засіб «FORD TRANSIT», помаранчевого кольору, 1987 року випуску, номер кузова « НОМЕР_1 » д.н.з. « НОМЕР_2 », містить на собі сліди кримінального правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто підпадає під вимоги ст. 98 КПК України.
За таких обставин, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора, що у разі не накладення арешту на транспортний засіб, вказаний речовий доказ може бути пошкоджений, зіпсований, знищений чи прихований від органів досудового розслідування, тому є необхідність в накладенні арешту, оскільки в інший спосіб неможливо належним чином запобігти ризикам пошкодження, псування, знищення, перетворення, використання, відчуження цього майна та втраті речових доказів кримінального провадження.

Оцінюючи дотримання права кожної особи на мирне володіння своїм майном, декларованого ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя зважає на те, що накладення арешту у даному кримінальному провадженні становить втручання у право власності, однак таке втручання на даний час є виправданим з огляду на суспільний інтерес, який у даному конкретному випадку стосується результату розслідування у даному кримінальному провадженні обставин вчинення злочину.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ч.1 ст. 316 КПК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 КПК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.ч.1-6 ст. 319 КПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заборонено будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійсненим на підставі закону.

З огляду на те, що речі, зазначені в клопотанні, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, являються речовим доказом по справі, яке має істотне значення в ході розслідування кримінального провадження, з метою недопущення втрачання речових доказів, та з запобіганням в подальшому їх знищення, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора, що у разі не накладення на дане майно арешту воно може бути знищено, тому є необхідність в накладенні арешту на зазначене майно, оскільки в інший спосіб неможливо належним чином запобігти ризикам відчуження цього майна та втраті вагомих доказів кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Враховуючи, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно було направлено до суду 05.07.2021, року слідчий суддя вважає, що прокурором не пропущений строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту.
Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170, 171, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задоволити.

Накласти арешт на вилучений в ході огляду місця події від 03.07.2021 за адресою: м. Черкаси, вул. Лесі Українки 71, транспортний засіб «FORD TRANSIT», помаранчевого кольору, 1987 року випуску, номер кузова « НОМЕР_1 » д.н.з. « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке видано 12 травня 2006, та ключі до автомобіля.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1