печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю володільця майна ОСОБА_3

його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000978 від 9.11.2020 року,

ВСТАНОВИВ:
12 листопада 2021 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події 8 листопада 2020 року, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що відділом дізнання Печерського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000978 від 09.11.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням вказаного кримінального провадження встановлено, що 08.11.2020 року приблизно об 06 год 00 хв за адресою: м. Київ, вул. Дніпровський узвіз, екіпажем РУБІН-451 було зупинено транспортний засіб «Hyundai», моделі «Getz» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки документів, особа що керувала вище вказаним транспортним засобом надала посвідчення водія НОМЕР_1 від 16 08 2016 на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 на якому був зображений гр. ОСОБА_3 .

Надалі, 08.11.2020 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено посвідчення водія НОМЕР_1 , яке було поміщено до прозорого поліетиленового спец. пакету № sud1143671.

Крім цього, вказаний документ був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого від 09.11.2020 року.

Прокурор до судового засідання не з`явився з невідомих причин, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, тому слідчий суддя розглянув клопотання за його відсутності на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України.

Володілець майна та його представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання. Вказали, що такий доказ є недопустимим, а тому накладення арешту на нього не можливе.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що відділом дізнання Печерського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000978 від 09.11.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Так, 08.11.2020 року приблизно об 06 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Дніпровський узвіз, екіпажем РУБІН-451 було зупинено транспортний засіб «Hyundai», моделі «Getz» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки документів, особа що керувала вище вказаним транспортним засобом надала посвідчення водія НОМЕР_1 від 16 08 2016 на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 на якому був зображений гр. ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 9 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія.

Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 21 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» посвідчення водія видається після складення особою у територіальному сервісному центрі МВС іспитів, передбачених пунктом 18 цього Положення. Для складення цих іспитів та отримання посвідчення водія особа подає до територіального сервісного центру МВС незалежно від її зареєстрованого місця проживання чи перебування, паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України, посвідку на постійне проживання, посвідку на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист; копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (у разі його відсутності у відповідних базах даних МВС) (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); дійсну на дату подання документів медичну довідку встановленого зразка, що підтверджує допущення водія до керування транспортними засобами відповідних категорій; наявне посвідчення водія (у разі отримання права на керування транспортними засобами іншої категорії); документ про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка за професією водія автотранспортних засобів відповідної категорії (у разі проходження навчання в закладі, що має ліцензію на провадження освітньої діяльності у сфері професійної (професійно-технічної) освіти за програмою, затвердженою МОН). Перед складенням іспитів працівник територіального сервісного центру МВС перевіряє відомості про особу, яка подала зазначені документи, за Єдиним державним реєстром МВС (у тому числі щодо наявності в ньому відповідного свідоцтва про закінчення особою закладу), Єдиним державним демографічним реєстром, відповідними базами даних та державними реєстрами щодо осіб, які перебувають в розшуку, а також осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами або тимчасово обмежених у цьому праві.

Разом з цим, вилучене посвідчення посвідчення водія серії НОМЕР_1 містило ознаки підробки, у зв`язку з чим, 08.11.2020 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено посвідчення водія НОМЕР_1 , яке було поміщено до прозорого поліетиленового спец. пакету № sud1143671.

Так, вилучене майно є тимчасово вилученим майном у розумінні ч. 5 ст. 237 КПК України, оскільки на його вилучення дозвіл слідчим суддею не надавався.

Вилучена річ під час проведення вказаного огляду оглянуто та постановою слідчого від 09.11.2020 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, що було вилучене під час проведення огляду місця події 8 листопада 2020 року, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , оскільки вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення в тому числі містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

При цьому, слідчий суддя приймає до уваги, що інформація яка міститься у вказаному посвідченні має значення для кримінального провадження, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000978 від 9.11.2020 року задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події 8 листопада 2020 року, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1