Справа № 146/1156/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2021 р. смт.Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000492 від 27 грудня 2017 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе, Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого, а саме 28 вересня 2017 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді виправних робіт строком на 1 рік з відрахуванням в дохід держави 15% від заробітної плати та 24 червня 2019 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 4 місяці.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.
ОСОБА_4 засуджений вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 28 вересня 2017 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді виправних робіт строком 1 рік з відрахуванням в дохід держави 15% із заробітної плати.

Під час винесення вироку суду ОСОБА_4 працював в ПСП «Перемога» с. Високе з 19 липня 2017 року, що підтверджується наказом даного підприємства, але до вступу вироку в законну силу даний громадянин 24 жовтня 2017 року був звільнений з ПСП «Перемога» с. Високе, згідно доповідної завідуючого ферми ОСОБА_6 в зв`язку з прогулами без поважних причин по ст. 40 п.3 КЗпП України на підставі наказу № 242 вищезазначеного підприємства.

Під час постановки на облік засудженому ОСОБА_4 було неодноразово видано направлення в Томашпільський районний центр зайнятості населення для взяття його на облік з метою реєстрації як безробітного, про що свідчать розписки про отримання направлення.

Однак, ОСОБА_4 маючи реальну можливість стати на облік в Томашпільський районний центр зайнятості, ухилявся від постановлення на облік для відбування покарання у вигляді виправних робіт строком 1 рік з відрахуванням в дохід держави 15 % із заробітної плати, чим умисно порушив порядок та умови відбування даного покарання.

За вказане суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_4 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування виправних робіт особою, засудженою до цього покарання.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, поскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що під час винесення вироку суду від 28 вересня 2017 року, працював в ПСП «Перемога» с. Високе, але до вступу вироку в законну силу був звільнений з ПСП «Перемога» с. Високе, в зв`язку з прогулами без поважних причин. Під час постановки на облік йому було неодноразово видано направлення в Томашпільський районний центр зайнятості населення для взяття його на облік з метою реєстрації як безробітного. Однак, маючи можливість стати на облік в Томашпільський районний центр зайнятості, він ухилявся від постановлення на облік для відбування покарання у вигляді виправних робіт строком 1 рік з відрахуванням в дохід держави 15 % із заробітної плати, чим умисно порушив порядок та умови відбування даного покарання.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що інкримінований обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне правопорушення мало місце за встановлених обставин, останній винуватий у його вчиненні та підлягає покаранню в межах санкції відповідної статті.

Мотиви призначення покарання.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття у вчинені кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як дуже високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства ( у тому числі окремих осіб).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, раніше судимий, має незняту та непогашену судимість, не відбув покарання у виді випраних робіт, тобто на шлях виправлення не став зважаючи, що обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, що підтверджується довідкою сільського голови Височанської сільської ради, згідно довідки головного лікаря КУ «Томашпільська ЦРЛ» ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Оскільки дане кримінальне правопорушення обвинуваченим скоєно до вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 24.06.2019 року, яким його засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці, остаточне покарання ОСОБА_4 підлягає визначенню за правилами ст. 70 ч. 4 КК України - за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та випливає з дотримання принципів встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні - відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 - не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, поглинути менш суворе покарання призначене даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 червня 2019 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 років 4 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

В строк остаточно призначеного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень зарахувати покарання частково відбуте за попереднім вироком.

Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1