Справа № 308/2463/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2

склад учасників справи:

прокурор - ОСОБА_3 ,
підозрюваний - ОСОБА_4 ,
захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород матеріали кримінального провадження № 0001236 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець села Концово Холмківської сільської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343 та ч.1 ст.369 КК України,-

встановив:

24 лютого 2021 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками.
05 грудня 2020 року працівниками групи реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а саме: інспектором сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та поліцейським сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до розроблених маршрутів та графіку чергування, затверджених начальником Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_8 , здійснювалося патрулювання та нагляд за дорожнім рухом в Ужгородському районі Закарпатській області.

Здійснюючи патрулювання, а саме виїхавши з села Руські Комарівці Сюртівської сільської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області у напрямку автомобільної дороги М-06 «Київ-Чоп», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 побачили транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки «Шкода» моделі «Октавія» з номерним знаком Словацької Республіки « НОМЕР_1 ». Оскільки на вказаному вище автомобілі не світив задній лівий ліхтар, ними було прийнято рішення зупинити зазначений транспортний засіб на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з порушенням пп. «а» п. 19.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі Правила дорожнього руху), відповідно до якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

О 23 годині 57 хвилин 05 грудня 2020 року на вулиці Головній села Нижнє Солотвино Баранинської сільської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 увімкнули проблискові маячки службового транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «Міцубісі» марки «Аутлендер» з державним номерним знаком « НОМЕР_2 », та зупинили транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки «Шкода» моделі «Октавія» з номерним знаком Словацької Республіки « НОМЕР_1 ». Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вийшли зі службового автомобіля, підійшли до зупиненого автомобіля, належним чином представились та встановили, що в автомобілі перебувало двоє осіб, а саме водій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та його батько, пасажир ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Одразу після цього з пасажирського боку транспортного засобу вийшов ОСОБА_4 .

На вимогу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пред`явити документи ОСОБА_4 надав посвідчення водія для встановлення особи.

Водночас на вимогу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , спрямовану до водія транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «Шкода» моделі «Октавія» з номерним знаком Словацької Республіки « НОМЕР_1 », ОСОБА_9 пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_4 повідомив про відсутність посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, розуміючи при цьому, що ОСОБА_9 допустив порушення пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Через деякий час, близько 00 години 01 хвилин 06 грудня 2020 року, за адресою, вказаною вище, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в інтересах третьої особи, а саме з метою уникнення відповідальності свого сина ОСОБА_9 , який керував вищезазначеним автомобілем, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 126 КУпАП України (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами), розраховуючи на можливість нескладання ОСОБА_6 щодо ОСОБА_9 постанови про адміністративне правопорушення, тобто на невчинення дії з використанням влади, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, під час розмови поклав грошові кошти, а саме дві купюри номіналом 200 гривень з серійними номерами «ГБ9533746» та «ГБ6693834», у дверну карту передніх пасажирських дверей транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «Міцубісі» марки «Аутлендер» з державним номерним знаком « НОМЕР_2 », тобто надав неправомірну вигоду ОСОБА_6 , достовірно розуміючи, що ОСОБА_6 є службовою особою Національної поліції України, яка відповідно до чинного законодавства та посадової інструкції наділена повноваженнями з безпосереднього складання щодо неї та інших осіб постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме у наданні неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Крім того з`ясовано, що за обставин, вказаних вище, о 00 години 01 хвилин 06 грудня 2020 року, за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення відповідальності свого сина ОСОБА_9 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП України (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами), розраховуючи на можливість нескладання ОСОБА_6 щодо ОСОБА_9 постанови про адміністративне правопорушення, достовірно розуміючи, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_6 , який перебував у однострої поліцейського, на якому розміщений нагрудний знак із чітким зазначенням його спеціального жетона, є працівником правоохоронного органу, який виконує службові обов`язки, а також відповідно до закону та посадової інструкції наділений повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього та інших осіб постанови про адміністративне правопорушення, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на втручання в діяльність працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення, діючи всупереч вимогами абз. 2 ч. 3 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого ніхто, крім безпосереднього і прямого керівника (за винятком випадків, прямо передбачених законом), не може надавати будь-які письмові чи усні вказівки, вимоги, доручення поліцейському або іншим способом втручатися в законну діяльність поліцейського, у тому числі діяльність, пов`язану з кримінальним провадженням або провадженням у справах про адміністративні правопорушення, під час розмови шляхом надання неправомірної вигоди грошових коштів, а саме двох купюр номіналом 200 гривень з серійними номерами «ГБ9533746» та «ГБ6693834», здійснив вплив на ОСОБА_6 для не складання останнім постанови про адміністративне правопорушення щодо нього, тобто з метою добитися прийняття незаконного рішення.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, тобто у впливі у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.
Разом з обвинувальним актом поступила угода про визнання винуватості від 04.01.2021 року, укладена між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. ст. 36,37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001236 від 06 грудня 2020 року, та підозрюваним ОСОБА_4 , на підставі ст. ст. 468-470,472 КПК України.

За умовами угоди сторони, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, відсутності обставин, що обтяжують покарання досягли згоди на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, у вигляді штрафу розміром 1000 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді штрафу розміром 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та на підставі ст. 70 КК України, погодили остаточне призначення покаранняза сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. у вигляді штрафц в розмірі одна тисяча (1000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

У підготовчому судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 , підтримав обвинувальний акт та просив затвердити угоду оскільки вона укладена відповідно до положень КПК України з урахуванням вимог КК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 343 КК України визнав повністю пояснив, що угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, наслідки розуміє.

В підготовчому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_5 просив врахувати всі обставини укладення угоди та затвердити таку.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.
Зміст угоди про визнання винуватості від 04.01.2021 року відповідає змісту ст. 472 КПК України та дотримано вимоги які враховуються прокурором при укладання угоди про визнання винуватості передбачені ч.1 ст. 368 КПК України.
Так, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_10 та визнав себе винуватим відповідно до ст.12 КК України є проступком та нетяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, призначити узгоджену сторонами міру покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, підозрюваному необхідно призначити покарання у вигляді штрафу розміром одна тисяча (1000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, підозрюваному необхідно призначити покарання у вигляді штрафу розміром п`ятдесят (50) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Остаточне покарання необхідно призначити на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Майнова шкода кримінальним правопорушенням не завдана.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Арешт накладений в межах кримінального провадження підлягає скасуванню.
Долю речових доказів у справі вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001236 від 06 грудня 2020 року не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 472, 474, 475, 476 КПК України,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04.01.2021 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за № 0001236 від 06 грудня 2020 року, та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та за ч. 1 ст. 343 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 369 КК України у вигляді штрафу розміром одна тисяча (1000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;

-за ч.1 ст. 343 КК України у вигляді штрафу розміром п`ятдесят (50) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень .

На підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу розміром одна тисяча (1000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Роз`яснити, що засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це органу пробації за місцем проживання шляхом представлення документа про сплату штрафу.
У разі несплати штрафу та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює не сплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт або позбавлення волі.
Речові докази у справі :
-купюри номіналом 200 гривень - серії «ГБ9533746» та «ГБ6693834» упаковані до спец.пакету Нац. Поліції № SUD 1129887 конфіскувати в дохід держави.
-DVD-R диск на якому міститься відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, який було упаковано в паперовий конверт білого кольору, запечатаний та скріплений підписом слідчого залишити в матеріалах кримінального провадження.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2020 року на дві купюри номіналом 200 гривень - серії «ГБ9533746» та «ГБ6693834» упаковані до спец.пакету Нац. Поліції № SUD 1129887 скасувати. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Відповідно до статті 376 КПК України роз`яснюється обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1