Справа № 453/268/21
№ провадження 1-кп/453/64/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2021 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ;
за участю прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, депутатом не являється, не працюючого, раніше судимого, востаннє 12.06.2020 року Сколівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ст. 70 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці, -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-
Обвинувачений ОСОБА_4 25.01.2021 року, перебуваючи у приміщенні власного житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , запропонував своїй матері ОСОБА_5 допомогу в оформленні кредиту он-лайн за допомогою додатку Приват24, на що остання погодилась. Реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на отримання коштів, ОСОБА_4 , близько 18 години 00 хвилин 25.01.2021, зловживаючи довірою своєї матері ОСОБА_5 , у вище зазначеному житловому будинку, отримав від останньої банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на її ім`я, після чого, зобов`язавшись допомогти в оформленні кредиту, здійснив шахрайські дії наступним чином.
Отримавши від ОСОБА_5 вище вказану банківську картку на її ім`я, оформив, через додаток Приват24, кредит на суму 1 000 гривень, які в подальшому в сумі 950 гривень переслав на банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на ім`я своєї знайомої ОСОБА_6 , передньо узгодивши в телефонному режимі, через програму «Вайбер» із останньою та в цей же час повідомив ОСОБА_5 про те, що оформити кредит он-лайн на її ім`я йому не вдалося.
Після цього, ОСОБА_6 на прохання ОСОБА_4 , через програму Приват24, вище вказану суму коштів перерахувала на банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , з якої в подальшому готівкові кошти в сумі 950 гривень були зняті та передані ОСОБА_4 , якими він розпорядився у своїх цілях.
Своїми шахрайськими діями ОСОБА_4 завдав своїй матері ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1 000 гривень.
Таким чином, своїми діями, що виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав у повному обсязі та пояснив, що він 25.01.2021 року, близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні власного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 запропонував своїй матері ОСОБА_5 оформити кредит он-лайн, за допомогою додатку Приват24, на що остання погодилась. Отримавши від ОСОБА_5 банківську карту на її ім`я, оформив, через додаток Приват24, кредит на суму 1 000 гривень, з яких 950 гривень, попередньо узгодивши з ОСОБА_6 , переслав на її банківську картку. А ОСОБА_5 повідомив про те, що оформити кредит йому не вдалося. В подальшому ОСОБА_6 , на його прохання, перерахувала дану суму на картку ОСОБА_7 , з якої 950 гривень були зняті та передані ОСОБА_4 , якими він розпорядився на власний розсуд. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті не оспорює, як і докази на їх підтвердження. Просить його суворо не карати, оскільки він щиро кається у скоєному.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому інкримінованому йому кримінальному проступку визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі вищевикладеного, суд, допитавши обвинуваченого, оцінивши всі здобуті по справі докази в їх сукупності, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ними кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого.
Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до статті 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, враховуючи наслідки та обставини вчиненого ним проступку.
Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного правопорушення.
У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно п.3 вище зазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання із числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи вище наведене, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, крім обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, враховує ступінь тяжкості та обставини скоєного проступку, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий, востаннє 12.06.2020 року Сколівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ст. 70 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці, відповідно до положень ст. ст. 89-90 КК України, судимість не погашена, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, тому з урахуванням обставин кримінального провадження і даних про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання необхідне для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт,
Цивільний позов не заявлено.
Судових витрат на залучення експертів та речових доказів у даному кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373-374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 220 ( двісті двадцять ) годин.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя