ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

законні представники потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000234 від 04.09.2020 року за апеляційною скаргою прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_13 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 27 січня 2021 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Котелеве Новоселицького району Чернівецької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, зі середньою освітою, раніше не судимого,,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 27 січня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і відповідно до ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

ЄУНСС №720/2055/20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_14
КП №11-кп/822/126/21 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 286 КК України

Скасовано арешт на автомобіль марки "Mitsubishi Pajero" державний номерний знак НОМЕР_1 накладеного згідно ухвали Новоселицького районного суду від 04.09.2020 року.

Стягнуто із ОСОБА_6 витрати за проведення судових експертиз в сумі 3595,90 гривень в дохід державного бюджету.

Вирішено питання речових доказів.

Як встановлено вироком суду першої інстанції та перевірено у апеляційному суді, ОСОБА_6 03.09.2020 року біля 21 години керуючи технічно справним автомобілем марки "Mitsubishi Pajero" державний номерний знак НОМЕР_1 рухався по автодорозі Н-10 сполученням «Стрий-Івано-Франківськ-Мамалига» (на м.Кишинів) зі сторони м.Новоселиця в напрямку м.Чернівці в межах населеного пункту с.Зелений Гай Новоселицького району Чернівецької області, що позначений дорожнім знаком 5.47 ПДР, покриття якої на той час перебувало у мокрому стані із-за опадів у вигляді дощу. Наближаючись до 259 кілометру плюс 700 метрів вказаної автодороги, рухаючись зі швидкістю яка перевищує допустиму на даній ділянці дороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом в даній дорожній обстановці в порушення пунктів 2.3б, 12.9 (в сукупності із п.14.6 ґ) Правил дорожнього руху України та допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги вправо у кювет, де допустив зіткнення із перешкодою у вигляді дерев`яного пня та земляного валу (кювету).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітньому пасажиру автомобіля марки "Mitsubishi Pajero" державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_15 спричинено смерть, яка наступила від травматичного шоку, що розвинувся внаслідок ускладнення політравми численних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, неповнолітнім пасажирам цього ж автомобіля ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді множинних саден тулуба та кінцівок, субкон`юктивального крововиливу, забійної рани правої гомілки по передній поверхні в середній третині, струсу головного мозку, розриву ключично-акроміального з`єднання, закритого перелому верхньої та нижньої стінок лівої орбіти, закритого перелому передньої, задньої та верхньої стінок лівої лобної пазухи, закритого перелому лобної кістки зліва, закритого перелому решітчастої кістки, перелому склепіння черепу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя, ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця в лівій орбітальній ділянці, кон`юктивального крововиливу лівого ока, множинних саден голови, обличчя та тулуба, забійної рани лобної ділянки зліва, струсу головного мозку, перелому основи черепа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст.286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого та заподіяли тяжкі тілесні ушкодження.

Не погоджуючись із вказаним вироком суду 1 інстанції, прокурор Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи кваліфікацію дій засудженого та доведеності його вини, вважає вирок таким, що не ґрунтується на законі та підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить скасувати вирок, ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

При цьому, прокурор посилається на те, що районним судом належним чином не взято до уваги настання непоправних тяжких наслідків у виді смерті, а також тяжкість вчиненого злочину, а тому призначене покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає вимогам закону внаслідок м`якості. Також вважає, що обвинувачений, керуючи автомобілем свідомо порушував правила ПДР України, ігнорував вимоги дорожніх знаків, внаслідок чого сталась дана ДТП.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх законних представників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, є правильними та апелянтом не оспорюються, а тому колегія суддів, відповідно до вимог ст.404 КПК України, не наводить в ухвалі доводів на підтвердження таких висновків.

Згідно загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Через такі загальні засади реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання для досягнення його мети, що передбачена ст.50 КК України.

Згідно роз`яснень, що містяться у п.п.20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції таких вимог дотримався в повній мірі, оскільки зважив на обставини, які закон зобов`язує враховувати при призначенні покарання, в тому числі і на ті, на які посилався прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Районним судом враховано, що злочин, вчинений ОСОБА_6 належить до категорії тяжких злочинів, однак за формою вини вчинений із необережності.

Обставин, які б обтяжували покарання районним судом не встановлено. До обставин, що пом`якшують покарання районний суд відніс щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування матеріальної шкоди, те що потерпілі його вибачили та претензій до нього не мають, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку.

Згідно висновку ЧОНД від 04.09.2020 року у ОСОБА_6 ознак сп`яніння не виявлено (т.1 а.п.110). Даний висновок підтверджений судово-токсикологічною експертизою від 18.09.2020 року, в ході проведення якої в крові ОСОБА_6 етиловий спирт не виявлений (т.1 а.п.115).

З наявних матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався (т.1 а.п.236).

Згідно характеристики наданої за місцем проживання ОСОБА_6 останній характеризується позитивно. Скарг та зауважень до ОСОБА_6 з боку мешканців села не було (т.1 а.п.237).

На обліках в лікаря-нарколога та психіатра обвинувачений ОСОБА_6 не перебуває (т.1 а.п. 240).

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 сприяв слідству у встановленні фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, повністю визнав вину у скоєному і дані обставини враховані районним судом, як такі, що пом`якшують покарання.

Крім того, згідно матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 після вчинення ДТП залишився на місці події, повністю оплачував лікування потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та оплатив витрати, пов`язані із похованням потерпілого ОСОБА_15 , а тому ця обставина врахована районним судом, як така, що пом`якшує покарання.

В судовому засіданні суду 1 інстанції, так і в апеляційному суді потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх законні представники зазначили, що будь яких претензій до обвинуваченого в них не має, вони його пробачили, останній відшкодував їм матеріальну та моральну шкоду, а також просили не позбавляти його волі. Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні районного суду також підтвердила, що вона жодних претензій до обвинуваченого не має, оскільки той відшкодував їй матеріальну шкоду, витрати на поховання, вона йому пробачила смерть сина, а також просила не позбавляти його волі.

Було судом 1 інстанції також ураховано досудову доповідь представника персоналу органу пробації, в якій встановлено, що ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 становить низький рівень, виправлення обвинуваченого є можливим без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Крім того, матеріалами справи було встановлено, що ОСОБА_6 втратив контроль над керованістю автомобіля "Mitsubishi Pajero" внаслідок наїзду у просівшу частину дорожнього покриття, в результаті чого даний транспортний засіб виїхав за межі проїзної частини, тобто, фактично, дана дорожньо-транспортна пригода сталася, окрім як невірного вибору водієм швидкості руху та відповідних прийомів керування, ще й неналежного стану дорожнього покриття.

Отже, врахувавши викладені вище обставини у їх сукупності, а саме ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є необережним тяжким, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, врахувавши наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, прийнявши до уваги позицію всіх потерпілих, які просили під час судового розгляду справи не позбавляти волі обвинуваченого, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Підстав вважати, що внаслідок застосування положень ст.75КК України відносно ОСОБА_6 , останньому призначене надто м`яке покарання, судова колегія не вбачає і таких достатніх підстав не наведено у апеляційній скарзі.

На думку колегії суддів, основне покарання у виді позбавлення волі із звільненням ОСОБА_6 від його відбування з випробуванням призначене судом із дотриманням принципу індивідуалізації покарання, узгоджується із позицією потерпілого, відтак є необхідним і буде достатнім для досягнення мети покарання, що передбачена ст.50 КК України.

Підстав для скасування вироку в частині призначення покарання судова колегія не вбачає, а тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 27 січня 2021 року відносно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2