Номер провадження: 11-кп/813/361/21
Номер справи місцевого суду: 523/3039/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 05.11.2020 року, у кримінальних провадженнях, внесених в ЄРДР за №0000269 від 11.02.2019 року, №0000229 від 06.02.2019 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеси, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за:
- ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.
Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного рішення.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 засуджений за те, що в ніч на 19.01.2019 року, більш точний час не встановлений, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через відкриту хвіртку, проник на територію подвір`я приватного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де, шляхом вільного доступу, через відкриті вхідні двері, проник до приміщення вищевказаного будинку, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 5000 грн. та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.
Крім того, 05.02.2019 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , заволодів мопедом марки «HONDA» чорного кольору, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , який знаходився в під`їзді №3 буд. АДРЕСА_3 , шляхом штовхання його за допомогою фізичної сили з прилеглої території цього будинку, перемістивши його до перехрестя провулку Бадаєва та 3-го Вапняного провулку, де розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 19500 гривень.
Крім того, ОСОБА_8 06.02.2019 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, повторно, маючи протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мопедом марки «HONDA» чорного кольору, шасі № НОМЕР_3 , вартістю 10000 гривень, що належить на праві приватної власності ОСОБА_12 , шляхом демонтажу зняв металеву хвіртку з петель, проник до подвір`я будинку АДРЕСА_4 , перемістив мопед за межі подвір`я за допомогою фізичної сили та незаконно заволодів ним, з місця скоєння злочину зник розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 10000 грн.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання із застосуванням ст. 75 КК України та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 289, ст.70 КК України призначити остаточне покарання у вигляд 5 років позбавлення волі, посилаючись на те, що призначене покарання не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м`якість. Суд не дав належної оцінки тому, що обвинувачений на протязі судового розгляду не визнавав вину.
Суд безпідставно встановив щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, так як обвинувачений своєю поведінкою не довів критичне ставлення до вчинених діянь. Згідно практики Пленуму Верховного суду щире каяття може підтверджуватися у разі, якщо особа засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду, визнала свою вину та сприяла у розкритті злочину .
Покарання у вигляді реального його відбуття є мірою необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла; як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, пов`язане з проникненням у інше сховище, встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, а також на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_8 , який визнавав обвинувачення. Висновки у вироку суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор, як зазначалось, не оспорює доведеність вини і кваліфікацію дій обвинуваченого.

Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурор, на підставі ч.2 ст. 409, ст. 414 КПК України, просить вирок суду скасувати в зв`язку з невідповідністю остаточного покарання, призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 за вчиненні кримінальні правопорушенняу вигляді 5 років позбавлення волі, посилаючись на те, що покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 є явно несправедливим через м`якість, в зв`язку з тим, що суд першої інстанції не врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, проте в апеляційній скарзі прокурор просить в новому вироку призначити обвинуваченому ОСОБА_8 аналогічне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Таким чином, зазначена в апеляційній скарзі прокурора підстава для скасування вироку суду, передбачена ч. 2 ст. 409, 414 КПК України, а саме невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не може бути прийнята до уваги.

Фактично в апеляціній скарзі ставиться питання безпідставне застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд, при перегляді судового рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, дослідив зазначені у вироку обставини та докази, які, зокрема, визнані обставинами, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також характеризують особу обвинуваченого, оскільки вони впливають на обґрунтованість судового рішення в частині застосування ст. 75 КК України.

Проаналізувавши досліджені обставини та докази апеляційний суд вважає, що при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 65-67,75 КК України, та прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції його від суспільства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступень тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який вину визнав, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та позитивно характеризується.
У відповідності до приписів ст.66 КК України, суд 1-ї інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, зокрема, щире каяття та відшкодування матеріальних збитків потерпілим.
У відповідності до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

Апеляційний суд перевірив зазначені у вироку суду обставини, що пом`якшують покарання, вважає, що суд обґрунтовано встановив наявність вищезазначених обставин.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з урахуванням вимог ст.ст. 65-67 КК України прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.
Також суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вимог ч. 1 ст. 70 КК України.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.
Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.
Згідно абзацу 2 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 12 червня 2009 року), рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та відшкодування матеріальних збитків потерпілим, особу винного, який визнав вину, раніше не судимий, характеризується позитивно та має місце проживання, а також думку потерпілих, які просили призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Зазначені обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений послідовно визнав вину та щиро каявся у вчиненому, що свідчить про те, що обвинувачений критично ставиться до своїх дій та виявив готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне.

Критичне ставлення обвинуваченого до вчинених дій також підтверджується відшкодуванням завданої шкоди, оскільки в матеріалах справи містяться розписки потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про добровільне відшкодування їм обвинуваченим шкоди, потерпілому ОСОБА_10 було повернуте викрадене майно.
Також апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що в обґрунтування вироку суду щодо встановлення фактичних обставин кримінальних правопорушень були покладені визнавальні показання обвинуваченого, що об`єктивно свідчить про щире каяття, яке, в даному випадку, також виявилося у сприянні розкриттю кримінальних правопорушень.
Зазначені обставини, на думку апеляційного суду, значно зменшують суспільну небезпеку вчинених злочинів.

Крім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачений під час досудового розслідування, судового розгляду, а також після звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком та до апеляційного розгляду, жодних протиправних дій не вчиняв, що також підтверджує його критичне ставлення до вчинених ним кримінальних правопорушень та можливість відбування покарання без ізоляції його від суспільства.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що встановленні судом першої інстанції обставини, що пом`якшують під час апеляційного розгляду знайшли підтвердження.

З урахуванням наведених обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення ст.75 КК України та звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком, так як прийшов до обґрунтованого висновку про можливість його виправлення без ізоляції його від суспільства, з урахуванням наведених обставини, що пом`якшують покарання, думки потерплих, а також даних щодо особи обвинуваченого, а саме відсутності судимостей, міцності його соціальних зв`язків та поведінки обвинуваченого після вчинення злочину.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд жодним чином не мотивував висновок щодо призначеного покарання та можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання із іспитовим строком є неспроможними, так як спростовуються змістом судового рішення, в якому зазначені та наведені обставини, з якими погоджується апеляційний суд.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.407, 409 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги підтвердження не знайшли, передбачених кримінальним процесуальним законом для її задоволення не встановлено, так як судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 413, 415, 420 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 ,- залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 05.11.2020 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України, до 5 років позбавлення волі та, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України,- залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного суду протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошено 09.04.2021 року, о 10 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3