Дата документу 15.06.2021
Справа № 334/7145/20
Провадження № 1-кп/334/535/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року колегія Ленінського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 ,
за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,-

встановила:

Судом здійснюється судове провадження у кримінальному провадженні № 1-кп/334/535/21 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Клопотання обґрунтовує тим, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час продовження обвинуваченому запобіжного заходу, не зникли. Обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні. Наявність ризику переховування від суду підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років, не має офіційного місця роботи, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, а отже в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки. Після вчинення злочину він покинув місце його скоєння та переховувався майже добу. Наразі не допитані свідок, яка є знайомою обвинуваченого, а також неповнолітній свідок. Перебування обвинуваченого поза межами місця позбавлення волі, негативно впливатиме на психологічний та моральний стан свідків, що провокуватиме у них бажання відмовитися від свідчень або змінити. У разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі.

Захисник адвокат ОСОБА_7 заперечив проти клопотання прокурора. Пояснив, що ризики, зазначені прокурором, не існували під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу. Вони є припущеннями, які не ґрунтуються на доказах. Обвинувачений не переховувався від слідства, оскільки був затриманий вдома. Також він не має можливості впливати на свідків, оскільки не знає їх місця знаходження. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на інший, який не передбачає перебування під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечив. Підтримав позицію захисника.
Потерпіла ОСОБА_8 та її представник адвокат ОСОБА_9 клопотання прокурора підтримали.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою строком на 60 діб підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Ухвалою суду від 19.04.2021 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб. Термін дії ухвали закінчується 18.06.2021.
Підставами продовження запобіжного заходу стала наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду та впливати на свідків у кримінальному провадженні
При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачене покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, залишив місце злочину, не працює, не має стійких соціальних зв`язків, що дає суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».
Оскільки в судовому провадженні не допитані два свідки, один з яких є знайомою обвинуваченого, а інший неповнолітньою особою, існує ризик того, що перебування обвинуваченого на свободі негативно впливатиме на психологічний та моральний стан вказаних свідків, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я.
Також суд враховує вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Слоев проти України»), а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків.
Оскільки на даний час у справі триває судовий розгляд, який, зважаючи на категорію і складністю справи, потребує значного проміжку часу для його закінчення, суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 діб.
Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 197, 331, 372 КПК України, колегія,-
постановила:
Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб.
Термін дії ухвали закінчується 13 серпня 2021 року о 15.45 годині.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 15.06.2021.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3