УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0004155 від 14.04.2018

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0004155 від 14.04.2018, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.07.2019 у справі № 761/26443/19 та ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.08.2018 у справі № 761/29694/18 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 96,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 та на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 68,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, які належать на праві власності ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що заявником та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , який є власником майна, на яке накладено арешт та, він був ініціатором накладення арешту на майно.

Однак, станом на день звернення до суду із клопотанням про скасування арешту, ризики вибуття майна із законного володіння власника ОСОБА_4 відсутні, потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення відпала, оскільки право власності на вказані квартири зареєстровані за ОСОБА_4 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Слідчий СУ ГУ НП у м. Києві у судове засідання не з`явився, однак на електрону пошту суду надіслав заяву в якій заперечував щодо задоволення клопотання, зазначивши, що вказане майно є предметом злочину у даному кримінальному провадженні та на даний час слідчим управлінням встановлюються обставини набуття ОСОБА_4 права власності на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , а також вивчивши матеріали судової справи № 761/26443/19 (провадження № 1-кс/761/18305/2019) та судової справи № 761/29694/18 (провадження № 1-кс/761/20155/2018), слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0004155 від 14.04.2018, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.08.2018 у справі № 761/29694/18 (провадження № 1-кс/761/20155/2018) клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004155 від 14.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером 0000, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_7 та на квартиру АДРЕСА_2 , за реєстраційним номером 000, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_7 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.07.2019 у справі № 761/26443/19 (провадження № 1-кс/761/18305/2019) клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004155 від 14.04.2018 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України - задоволено та накладено арешт на майно, а саме: за реєстраційним номером 0000 - на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_7 та за реєстраційним номером АДРЕСА_4 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_7 , заборонивши будь-яким юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на організацію або проведення електронних торгів (аукціону) щодо продажу квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .
При цьому, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 13.08.2018 та ухвали слідчого судді від 05.07.2019, підставами для накладення арешту на вказане майно, послугувала наявність розумних підстав вважати, що таке майно є предметом вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України у кримінальному провадженні № 0004155 від 14.04.2018, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Таким чином, на переконання суду, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, приходжу до висновку, що слідчі судді обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклали арешт на зазначене у клопотанні майно, з метою збереження речових доказів, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Щодо посилання заявника на те, що відпала потреба у арешті майна, то зазначене твердження не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, враховуючи наведену слідчим потребу у застосуванні арешту майна з метою збереження речових доказів для забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи встановлену обґрунтованість накладення арешту майна а також недоведеність заявником, що у його застосуванні відпала потреба, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для скасування арешту майна, виходячи з положень статті 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0004155 від 14.04.2018 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1