Справа № 442/5628/18
Провадження № 1-в/442/186/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі клопотання старшого інспектора Дрогобицького міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про звільнення від покарання ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

встановив:
14.06.2021 старший інспектор Дрогобицького МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від покарання ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.05.2019.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що вирок стосовно ОСОБА_4 надійшов до Дрогобицького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області на виконання 14.06.2019.

14.06.2019 Дрогобицький МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області гр-ну ОСОБА_4 скеровувалося повідомлення про необхідність сплати та надання ним квитанції про сплату штрафу до органу пробації. Однак, засуджений ОСОБА_4 до органу пробації не з`явився та не надав документи про сплату штрафу.

18.07.2019 органом пробації скеровувались подання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт, або позбавлення волі, відповідно до Закону стосовно ОСОБА_4 . Однак, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2019 у задоволенні подання було відмовлено.

27.09.2019 було надіслано повідомлення у дрогобицьку місцеву прокуратуру для відповідного реагування, щодо виконання вироку суду. Згідно відповіді з Дрогобицької місцевої прокуратури №04-27-603 вих.-19 від 02.10.2019 підстав для вжиття заходів прокурорського реагування не було виявлено.

Органом пробації неодноразово надсилалися повідомлення за вказаною у вироку адресою, про необхідність сплати та надання засудженим квитанції про сплату штрафу до органу пробації. Однак, ОСОБА_4 до органу пробації не з`явився та не надав документи про сплату штрафу. Згідно вимоги УІАЗ від 14.05.2021 ОСОБА_4 від 06.05.2019 до кримінальної відповідальності не притягався.

25.05.2021 Дрогобицьким МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 скеровувалося рекомендоване з повідомленням повідомлення про необхідність сплати та надання ним квитанції про сплату штрафу до органу пробації. Однак, станом на 10.06.2021 засуджений ОСОБА_4 до органу пробації не з`явився та не надав документи про сплату штрафу. 10.06.2021 інспектором Дрогобицького МРВ проведено перевірку за адресою не проживає та ніколи не проживав. Згідно пояснення наданого ОСОБА_5 , який більше 10 років проживає за адресою: АДРЕСА_1 , йому нічого не відомо про ОСОБА_4 , і зі слів ОСОБА_5 , такий громадянин ніколи не проживав в квартирі АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 підпадає під дію ст.80 КК України так як є особою, засудженою до покарання менш суворого ніж обмеження волі, з дня набрання чинності вироком, який виконувався пройшло більше двох років, тобто закінчився строк давності виконання обвинувального вироку.

ОСОБА_4 , який був належним чином повідомлений про місце та час розгляду подання, в судове засідання не з`явився.

Інспектор та прокурор подали заяви про підтримання подання, просили таке задоволити, проводити засідання без технічної фіксації.

Згідно ч.5 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до ст.80 КК України: Особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину. Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі. Давність не застосовується у разі засудження за злочини проти миру та безпеки людства, передбачені статтями 437-439тачастиною першою статті 442 цього Кодексу.

В розумінні ст.51 КК України штраф є менш суворим покаранням, ніж обмеження волі.

Відповідно ч.5 ст.52 КК України ухилення від покарання, призначеного вироком суду, має наслідком відповідальність, передбачену статтями 389 та 390 цього Кодексу.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

В даному випадку строк давності виконання вироку не переривався і формально минув, що відповідає положенням пункту 1 частини першої статті 80 КК України, згідно з яким особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Суд враховує, що ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України.

Отже, суд робить висновок про відсутність ухилення засудженого від відбування покарання і необхідності в застосуванні частини третьої статті 80 КК України, оскільки відсутній обвинувальний вирок щодо нього за ч.1 ст.389 КК України, який набрав законної сили.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З огляду на це лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

Судом встановлено, що із часу набрання вироком законної сили штраф добровільно не сплатив, суд своєчасно направив вирок для примусового виконання до органу, до компетенції якого входить примусове виконання такого виду покарання, питання кримінальної відповідальності засудженого за статтею 389 КК України не вирішувалось.

Отже, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак - підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України.

З наданого суду клопотання та матеріалів вбачається, що: вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.05.2019 ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Вирок набрав законної сили 06.06.2019.

Отже, з 06.06.2019 пройшло понад 2 роки.

Згідно ч.1 ст.152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Станом на 22.06.2021 закінчився строк давності виконання вищевказаного обвинувального вироку, він не виконаний, підстави для зупинення строку давності, його переривання відсутні, тому ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання у виді штрафу за цим вироком.

Керуючись ст.152 КВК України, ст.80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:
Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.05.2019 (справа №442/5628/18) на підставі п.1 ч.1ст.80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом семи днів з дня проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1