Справа № 742/1918/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/458/21
Категорія - ч.2 ст. 121 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000614 від 24 травня 2020 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 квітня 2021 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, який перебуває у фактичних шлюбних відносинах, в силу ст. 89 КК України, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на шість років позбавлення волі.

Судом визнано доведеним, що 24 травня 2020 року, близько 01 години, перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , після спільного вживання алкогольних напоїв разом з потерпілим ОСОБА_9 , під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, навмисно завдав ударів дерев`яною палицею (по типу держака від лопати) та металевим кутником в область життєво важливого органу голови потерпілого ОСОБА_9 , від чого останній упав на підлогу та внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння помер у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Прилуцька центральна міська лікарня».

Згідно висновку судово-медичної експертизи №133 від 25 травня 2020 року у потерпілого ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забійної рани лобно-тім`яної ділянки зліва, п`яти забійних ран потилично-тім`яної ділянки зліва, забійної рани правої завушної ділянки та забійної рани з садном правої вушної раковини, синця з рваними ранами правої біля вушної ділянки, синця скронево-лобної ділянки справа, садна по центру лобної ділянки, садна правої щічної ділянки, крововиливів з внутрішньої поверхні м`яких тканин голови, лінійного перелому лобно-тім`яної кістки зліва, фрагментарного перелому потилично-тім`яної кістки зліва, фрагментарно-уламкового перелому скронево-тім`яної кісток справа з переходом тріщини на основу черепа та кров`яними наливами на верхні повіки обох очей, розриву твердої мозкової оболонки в тім`яно-потиличній ділянці зліва, субдурального крововиливу (крововилив під тверду мозкову оболонку) вагою 10 г по випуклій поверхні потиличної долі правої півкулі з переходом на базальну, масивних субарахноїдальних крововиливів (крововиливи під м`яку мозкову оболонку) обох півкуль головного мозку, ділянки забоїв речовини головного мозку з розривними ушкодженнями м`якої мозкової оболонки, перелому лобно-клиноподібного відростка правої виличної кістки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання в бік пом`якшення, застосувавши положення ст. 69 КК України, призначити його підзахисному покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Вказує на те, що суд вірно врахував тяжкість злочину, особу винного та його відношення до вчиненого, щирість каяття та дані про його особу, позитивні характеризуючи дані, наявність фактичних шлюбних відносин, врахував тривалу провокуючу поведінку покійного потерпілого ОСОБА_9 , як біля магазину, так і під час перебування у квартирі обвинуваченого, що була підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.

Не зважаючи на те, що у справі хоча і не встановлено факту перебування ОСОБА_6 у стані сильного душевного хвилювання, проте за відсутності підстав ставити під сумнів його показання про те, що несподіване насильство з боку ОСОБА_9 у власному житлі обвинуваченого викликало у нього гостру емоційну реакцію, що негативно вплинуло на здатність повністю контролювати його дії та передбачати їх наслідки. На думку сторони захисту, саме ці обставини знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і повинні бути враховані судом при обранні міри покарання.

Зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке суд допустив, визнавши належним і допустимим доказом протокол огляду місця події від 24 травня 2020 року, з огляду на те, що слідча дія була проведена з порушеннями вимог ст.ст. 223, 237 КПК України, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 , а тому, у порядку ст. 86 КПК України, такий доказ повинен був визнаний судом, як не допустимий і суд не міг а нього посилатися при прийнятті процесуального рішення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про пом`якшення покарання, прокурора, яка заперечувала проти доводів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

24 травня 2020 року до Прилуцького ВП зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що до Прилуцької центральної міської лікарні без свідомості був доставлений невідомий чоловік з діагнозом відкрита черепно-мозкова травма, перелом основи черепа. Від отриманих травм чоловік, яким виявився ОСОБА_9 , 1975 року народження, помер у закладі охорони здоров`я.

У ході оперативних слідчо-розшукових дій було встановлено місце де загиблий міг отримати травми, які призвели до його загибелі та особу, яка могла бути причетна до вчинення кримінального правопорушення, якою виявився ОСОБА_6 .

За правилами ч. 2 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Огляд місця події від 24.05. 2020 року є оглядом місцевості поблизу домогосподарства по АДРЕСА_1 , був проведений слідчим за участю понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , спеціаліста ОСОБА_12 ( том1 а. с. 55-49) з додержанням усіх процесуальних вимог. А саме з письмової згоди самого ОСОБА_6 та в його присутності, про що є письмова заява та його підписи в протоколі огляду.

У результаті проведеного огляду з місця події були вилучені кепка зі слідами речовини бурого кольору, мобільний телефон та фрагмент кістки зі слідами речовини бурого кольору, які були поміщені до різних спец пакетів та опечатані. Протокол був прочитаний вголос та за відсутності зауважень підписаний усіма учасниками слідчої дії.

Та обставина, що під час допиту у судовому засіданні в якості свідка понятий ОСОБА_10 дійсно вказував, що не пам`ятає чи бачив фрагмент кістки чи ні, переплутав час проведення слідчої дії, забув деталі проведення огляду, автоматично не скасовує результати огляду місця події. Понятий вказував, що бачив сліди крові біля колонки та сліди волочіння, не заперечував, що якісь речі вилучалися поліцейськими та підтвердив справжність своїх підписів у протоколі.

Проте, такі показання, які надавалися через значний проміжок часу після участі понятого у проведенні слідчої дії, не ставлять під сумнів правомірність проведеного огляду та його результатів.

Посилання захисту на те, що понятому ОСОБА_10 не надавалася вилучена з місця події кістка, є безпідставними. Крім того, вилучена з місця події кістка не має відношення до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечує, що побив потерпілого ОСОБА_9 за те, що останній йому погрожував та вимагав гроші, застосовував до нього фізичну силу.

Посилання в апеляційному суді захисника на те, що суд не повністю з`ясував психологічний стан його підзахисного, відхилив клопотання про призначення судово-психологічної експертизи на предмет перебування у стані, який викликав гостру емоційну реакцію, що негативно вплинуло на здатність повністю контролювати його дії та передбачати їх наслідки, суперечать обставинам кримінального провадження та є необгрунтованими.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений приєднався біля свого подвір`я до компанії сусіда, який разом з іншими свідками та потерпілим ОСОБА_9 розпивали спиртні напої.

Коли закінчилося спиртне, почали збирати гроші на нову пляшку і ОСОБА_6 дістав 2 000 гривень, що і стало причиною домагань з боку потерпілого їх витратити. Поряд з магазином, де купував обвинувачений пляшку спиртного, потерпілий його штовхав, а обвинувачений відповідав, доки їх не розборонив ОСОБА_13 .

У будинку обвинуваченого з потерпілим та свідком ОСОБА_13 продовжувалося вживання спиртних напоїв. Штовханина у будинку, згідно показань свідка ОСОБА_13 , розпочалася через зауваження обвинуваченого на адресу потерпілого з приводу кримінального минулого. Потерпілий ОСОБА_9 ударив обвинуваченого в плече, останній відповів таким же ударом. Двічі потерплий ударив обвинуваченого в груди, після чого той вийшов з кухні і повернувся з арматурою та палкою і став бити потерпілого ОСОБА_9 , поки той не упав обличчям на підлогу.

На тілі трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено ознаки не менше як 15 травматичних дій, з яких на голові не менше 10, смерть настала від набряку набухання головного мозку внаслідок відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, перелому кісток черепа, забоїв головного мозку, що підтверджується судово-медичними даними.

При судово-токсикологічній експертизі крові ОСОБА_9 концентрація етанолу складала 2,5 г/л., що відповідно до живої особи відповідало сильному ступеню алкогольного сп`яніння та пришвидшило настання смерті.

Отже, розрив у часі, між взаємними ударами в плече, двома ударами потерпілого в груди обвинуваченого, який вийшов із кухні і взяв предмети для заподіяння тілесних ушкоджень, повернувся і розпочав побиття до смерті, а також стан алкогольного сп`яніння, спростовують наявність у обвинуваченого гострої емоційної реакції, яка негативно вплинуло на здатність повністю контролювати його дії та передбачати їх наслідки.

Обвинувачений на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_9 , який був не вдячним за пригощання спиртним і вимагав більшого, штовхнув господаря будинку, за що і одержав багаторазових ударів в область голови та тіла, від яких помер у лікарні.

Судово-психіатрична експертиза вказує на те, що у ОСОБА_6 на час інкримінованого діяння, ознак психічного захворювання і тимчасового розладу психічної діяльності виявлено не було, він здатний був усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Призначаючи покарання, згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Визначаючи строк покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст. 121 КК України, суд першої інстанції в повній мірі врахував, обставини вчинення злочину, провокуючу поведінку потерпілого протягом певного часу, яка тривала і за місцем проживання обвинуваченого, але при цьому не заважала спільному вживанню алкогольних напоїв, дані про особу винного, відсутність негативних характеристик, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, та обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, і призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.

Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-407, 409, 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16