Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

13 липня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 17 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні подання Острозького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області про приведення вироку стосовно ОСОБА_6 у відповідність до закону,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання Острозького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області про приведення вироку Острозького районного суду Рівненської області від 17.07.2020 стосовно ОСОБА_6 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018.
Мотивував своє рішення суд тим, що оскільки ОСОБА_6 не відбуває покарання з підстав застосування ст.75 КК України та вважається звільненим від відбування призначеного покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, тому це унеможливлює застосування приведення вироку стосовно нього у відповідність до зазначеного Закону.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_5 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання Острозького районного сектору філії ДУ «Центр пробації».

Вирок Острозького районного суду Рівненської області від 17.07.2020 стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України привести у відповідність до Закону України від 22.11.2018 за №2617-8 та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки. У решті вирок залишити без змін.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що вказаним Законом внесено зміни до санкції ч.1 ст.309 КК України, зокрема із санкції виключено покарання у виді позбавлення волі, тобто вказаний Закон покращує становища засудженого, а тому має зворотну дію у часі.

Тому, на переконання прокурора, покарання, призначене ОСОБА_6 , підлягає зарахуванню з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі. При цьому, зазначив, що ст.72 КК України не містить обмежень щодо її застосування на стадії виконання судових рішень. Також вважає неправильним висновок суду щодо можливості застосування положень ст.ст.5,74 КК України лише стосовно осіб, які реально відбувають покарання.

Засуджений ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, подав клопотання про здійснення апеляційного розгляду без його участі, зазначивши, що доводи апеляційної скарги прокурора підтримує в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Статтею 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не дотримався належним чином вказаних вимог закону.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_6 вироком Острозького районного суду Рівненської області від 17.07.2020 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.309 КК України на один рік позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 цього Кодексу.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №26178, внесено зміни до санкції ч.1 ст.309 КК України, зокрема із санкції вказаної норми виключено покарання у виді позбавлення волі. Закон набрав чинності 01 липня 2020 року.

Як визначено ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

При цьому, ч.1 ст.5 КК України, встановлює, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, вказаний Закон України №2617-VIII від 22.11.2018, яким виключено із санкції ч.1 ст.309 КК України, за якою засуджено ОСОБА_6 , покарання у виді позбавлення волі, покращив становище засудженого, а тому він має зворотну дію у часі.

Крім того, ст.74 КК України передбачено механізм зарахування засудженому покарання з перерахуванням за правилами, встановленими частиною 1 ст.72 КК України, у разі якщо максимальна межа покарання, встановленого санкцією нового закону, передбачає більш м`який вид покарання, ніж призначено засудженому.

При цьому, ч.6 ст.72 КК України, визначає, що встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що покарання, призначене ОСОБА_6 вироком місцевого суду, підлягало перерахуванню за правилами ч.1 ст.72 КК України, згідно якому одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Тому, висновки місцевого суду щодо неможливості застосування ст.72 КК України на стадії виконання судових рішень не ґрунтуються на законі, оскільки таких обмежень дана норма закону не містить. Також є безпідставними і твердження місцевого суду щодо неможливості застосування до ОСОБА_6 положень Закону України №2617-VIII від 22.11.2018, оскільки він він був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить висновку, що місцевий суд, постановляючи дану ухвалу, допустив неправильно застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому дана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 17 лютого 2021 року - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання Острозького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області про приведення вироку Острозького районного суду Рівненської області від 17.07.2020 стосовно ОСОБА_6 у відповідність до Закону №2617-VIII.
Вирок Острозького районного суду Рівненської області від 17.07.2020, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.309 КК України, привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3