ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/793/21 Справа № 175/387/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_7 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001071 щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження:
м.Дніпропетровськ, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області
від 03 лютого 2021 року задоволено клопотання прокурора та обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 квітня 2021 року включно. Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт залишено без задоволення.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що існують ризики, які зазначені в клопотанні прокурора, які на даний час не змінилися та не дозволяють застосувати альтернативні (інші) види запобіжних заходів, оскільки ступінь цих ризиків, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення і суворості покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини за вчинення особливо тяжкого злочину, є достатніми для обрання ОСОБА_6 у підготовчому засіданні аналогічного запобіжного заходу.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційний скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що прокурором не доведено обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що підозра відносно ОСОБА_6 є необґрунтованою, оскільки відсутні докази вчиненого злочину. Зазначає, що в ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, але в клопотанні прокурор не доводить реальність ризиків та доказів їх існування, також не обґрунтовує ризики і суд.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки незважаючи на відсутність двох захисників обвинуваченого та оголошену ОСОБА_6 заяву у підготовчому судовому засіданні про відмову від безоплатного захисника судом було продовжено підготовче засідання і обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказує на те, що суд в ухвалі не зазначив ризики, які він вважає доведеними прокурором. Звертає увагу на те, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду повинен бути підтверджений, зокрема, рапортом про неявку на виклик слідчого, наявністю приводів та іншим. Зазначає, що посилання сторони обвинувачення на тяжкість вчиненого злочину та можливе покарання не є достатніми для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує на те, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, однак такі твердження не відповідають дійсності, оскільки з 06 лютого 2018 року ОСОБА_6 офіційно працевлаштований в ФОП ОСОБА_9 на посаді автослюсаря. Зазначає, що ОСОБА_6 проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 , з якою раніше був одружений і має спільну дитину. Також зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та позитивно характеризується за місцем мешкання.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.
Прокурор та захисник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а отже, враховуючи те, що відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності прокурора та захисника ОСОБА_8 .

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених
ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому
ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №175/387/20, 03 лютого 2021 року в судовому засіданні Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, що виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у інше приміщення та у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вибухових пристроїв, без передбаченого на це законом дозволу.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та доводи захисника щодо зміни останньому запобіжного заходу на більш м`який.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Так, ОСОБА_6 офіційно не одружений, був неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке вчинено за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з погрозою насильства, та у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, обвинуваченому загрожує покарання за ч.3 ст.187 КК України до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна, за ч.1 ст.263 КК України до 7 років позбавлення волі, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду.
Обґрунтованість ризику незаконного впливу на потерпілих у цьому кримінальному провадженні обумовлюється тим, що ОСОБА_6 обізнаний про наявність в матеріалах кримінального провадження свідчень потерпілих проти нього, а отже, з метою уникнення від кримінальної відповідальності він може здійснювати на них вплив з метою зміни їх показань на його користь.
Також, ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 березня 2019 року за ч.1 ст.263 КК України, в період іспитового строку знову вчинив злочин, пов`язаний з незаконним обігом вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, а отже, існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, та обвинуваченим і його захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Доводи обвинуваченого та захисників про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_6 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.
Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , є необґрунтованими, оскільки відповідно до доручення регіонального центру для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 03 лютого 2021 року за №004-00668784 було призначено для проведення окремої процесуальної дії захисника ОСОБА_11 , який здійснював захист обвинуваченого при розгляді клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Щодо посилання захисника ОСОБА_7 , що ОСОБА_6 офіційно працевлаштований в ФОП ОСОБА_9 на посаді автослюсаря, проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 , з якою раніше був одружений і має спільну дитину, має постійне місце проживання та позитивно характеризується за місцем мешкання, слід зазначити, що дані обставини не можуть бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, так як з урахуванням обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень, їх суспільної небезпеки, репутації обвинуваченого вищезазначені доводи не свідчать про наявність у ОСОБА_6 перешкод або інших стримуючих факторів належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.
Приймаючи рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_12 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області
від 03 лютого 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4