Справа № 478/5/20 Провадження № 1-кп/478/12/2021
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
27 липня 2021 року.Казанківський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,
Відповідно до обвинувального акту, складеного 20 грудня 2019 року, ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: в умисному нанесені середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров`я у потерпілого ОСОБА_4 .
Зі змісту обвинувального акту вбачається, що 31 серпня 2019 року, близько 18 год. 00 хв., на території подвір`я домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у обвинуваченого ОСОБА_6 який спільно із ОСОБА_4 вживали алкогольні напої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник конфлікт з ОСОБА_4 , в ході якого ОСОБА_6 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на нанесення тілесного ушкодження, передбачаючи настання можливих суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , умисно, завдав один удар коліном правої ноги в область лівого стегна потерпілому ОСОБА_4 , таким чином спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді перелому шийки лівого стегна зі зміщенням уламків, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до обвинувального акту, складеного 30 червня 2021 року, обвинувачення до ОСОБА_6 було змінено з ч. 1 ст. 122 КК України та пред`явлено обвинувачення за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке обвинувачений ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_4 за наступних обставин.
31 серпня 2019 року, близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_4 перебували на території подвір`я домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 .
У цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 відбувся конфлікт, який переріс у бійку. В конфлікт втрутився ОСОБА_4 та розборонив ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_6 покинув територію домоволодіння.
В свою чергу, ОСОБА_4 відійшов від басейни, присів та почав палити цигарку. У цей час до території домоволодіння повернувся ОСОБА_6 та маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень почав йти в бік ОСОБА_4 . Підійшовши до ОСОБА_4 , який в цей час підвівся на ноги, ОСОБА_6 наніс не менше одного удару в область голови ОСОБА_4 , від якого останній упав на землю на ліву бокову сторону, в результаті чого останній отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому шийки лівого стегна зі зміщенням уламків, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.
При цьому, наносячи удари ОСОБА_4 в область голови, ОСОБА_6 хоча й не передбачав, але повинен був та міг передбачити, що ОСОБА_4 може отримати тілесні ушкодження внаслідок падіння, і таким чином заподіяв потерпілому необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Позиція сторони обвинувачення.
Прокурор вважає, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення знайшли своє підтвердження в повному обсязі, дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ст. 128 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого повністю підтверджена: заявою про злочин; слідчим експериментом з потерпілим та його показами в ході судового слідства; показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; висновками СМЕ, а тому враховуючи особу обвинуваченого, просила визнати його винним за ст. 128 КК України призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції статі 128 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді громадських робіт тривалістю 240 годин.
Позиція потерпілого та його представника.
В ході судового слідства потерпілий підтримав пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України та надав суду покази, з яких вбачається, що 31 серпня 2019 року він приїхав з м. Кривий Ріг в гості до місця проживання своєї доньки ОСОБА_12 та перебував на території її домоволодіння. Там були інші гості, зокрема: дружина обвинуваченого - ОСОБА_13 з донькою та сам ОСОБА_6 . Перебуваючи на подвір`ї біля житлового будинку, між ОСОБА_6 та його дружиною виникла сварка, в ході якої між подружжям розпочалась бійка. Їх малолітня дитина злякалася та почала кричати та плакати. В свою чергу ОСОБА_6 відштовхнув та вдарив дитину, через що, потерпілий разом із ОСОБА_9 почали заспокоювати ОСОБА_6 та припинили його сварку із дружиною. Після цього, конфлікт був нібито припинений, ОСОБА_6 покинув територію домоволодіння.
ОСОБА_4 підійшов до вольєру із собакою та почав його заспокоювати, потім він присів та запалив цигарку. В цей час, потерпілий почув, що на нього хтось біжить, піднявся на ноги та повернувшись в бік особи, яка бігла в його сторону, відразу почув удар в область лівого стегна. Це був ОСОБА_6 , який підбіг до нього, та наніс йому коліном удар в область лівого стегна. В момент удару потерпілий почув хруст в кістках в місці удару. Отримавши удар в область лівого стегна, потерпілий схопив ОСОБА_6 та потягнув на себе, в результаті чого вони разом впали на землю спиною.
Після цього, ОСОБА_9 підняв ОСОБА_6 та забрав від ОСОБА_4 .
Після отриманого удару та падіння ОСОБА_4 не міг самостійно піднятись, йому допомогла донька, яка його підняла та посадила на стілець. Він відчував постійну біль, не міг поворухнути ногою. Вранці наступного дня, через біль в місці удару він був оглянутий працівниками швидкої медичної допомоги та доставлений до лікарні з підозрою на перелом лівого стегна. Працівникам медичної установи він повідомив, що впав самостійно, оскільки не хотів звертатися до правоохоронних органів, але дізнавшись, що ОСОБА_6 відмовляється від того, що він наніс тілесні ушкодження потерпілому, дружина ОСОБА_4 написала заяву в поліцію. Після лікарні, ОСОБА_4 також звернувся до органу поліції із заявою про те, що ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження.
Після зміни обвинувачення прокурором, пред`явлення обвинуваченому ОСОБА_6 за ст. 128 КК України та роз`яснення судом права потерпілого підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, потерпілий ОСОБА_4 погодився із зміною обвинувачення, пояснив, що підтримує обвинувачення ОСОБА_6 саме за ст. 128 КК України, проте наполягав на тих обставинах подій, які ним були повідомлені в ході судового слідства. Заперечував щодо м`якості покарання обвинуваченого у виді громадських робіт, вважав необхідним призначити йому більш суворе покарання.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 погодився із кваліфікацію пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ст. 128 КК України, проте наголошував на тому, що тілесні ушкодження у вигляді перелому шийки лівого стегна зі зміщенням уламків потерпілий ОСОБА_4 отримав за обставин, вказаних потерпілим, а саме: через нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 одного удару коліном потерпілому в область лівого стегна, в результаті чого той впав на землю та отримав ушкодження. На думку представника потерпілого, вказані обставини підтверджуються як показами потерпілого так і свідків сторони обвинувачення, зокрема свідком ОСОБА_14 та ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також висновками СМЕ.
Відтак, просив визнати обвинуваченого винним та призначити більш суворіше покарання, який просив у суду прокурор.
Позиція обвинуваченого.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав, пояснив суду, що 31 серпня 2019 року він перебував на подвір`ї домоволодіння сім`ї ОСОБА_15 та ОСОБА_16 разом із своєю дружиною ОСОБА_17 та донькою ОСОБА_18 . Там були також присутні інші особи, яких запросили до себе в гості ОСОБА_19 та її чоловік ОСОБА_20 . Пізніше приїхав ОСОБА_4 .
Через певний час, він попросив дружину збиратися додому, оскільки був втомлений після роботи та не хотів більше знаходитися у гостях. Натомість його дружину просили залишитись, оскільки у потерпілого був конфлікт із ОСОБА_9 . Відтак, дружина бажала залишатись, а він просив її їхати додому. З цього приводу у них виник спір та вони стояли в сторонці та розмовляли один з одній на високих тонах, коли до нього підійшов ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , потерпілий схопив його з заду за шию, а ОСОБА_9 за ліву руку та почали тримати його. Потерпілий виражався в його бік нецензурною лайкою. Потім його відпустили, потерпілий ОСОБА_4 відійшов, присів на огорожу, проте продовжував ображати його нецензурною лайкою. ОСОБА_6 відповів потерпілому, після чого ОСОБА_4 підвівся, підійшов до нього та вдруге схопив з заду та почав його шарпати. Так між ними виникла боротьба, в результаті чого вони впали на землю покриту щебенем. Потерпілий впав на бік, а він на нього зверху. Потім ОСОБА_9 підняв ОСОБА_6 та супроводив до дому, вибачаючись за поведінку ОСОБА_4 .
Таким чином, ОСОБА_6 наголошував на тому, що отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень було пов`язане з можливим їх спільним падінням на землю, ніяких ударів або ушкоджень він ОСОБА_4 не наносив, не мав з ним конфлікту, а лише намагався визволитися від його шарпання.
Після зміни обвинувачення та роз`яснень суду щодо необхідності захищатися від нового обвинувачення, ОСОБА_6 на пропозицію суду доповнити покази, пояснив, що вину не визнає, потерпілого не бив, наполягав на поясненнях, наданих ним раніше в ході судового слідства. Просив виправдати за пред`явленим обвинуваченням.
Адвокат ОСОБА_7 наголошував на тому, що обвинувачення не ґрунтується на доведеності факту отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_4 саме від удару ОСОБА_6 . Напроти, висновки СМЕ вказують на отримання тілесних ушкоджень потерпілим за обставин, вказаних обвинуваченим та його дружиною в ході проведених слідчих експериментів, тобто від падіння на землю.
Оскільки обвинувачення було змінено прокурором через висновок СМЕ проведеної в ході судового слідства, яким спростована можливість отримання тілесних ушкоджень потерпілим від удару коліном, то висуваючи змінене обвинувачення, прокурор повинен був навести механізм, який він вважає утворив виявлені ушкодження у потерпілого, зокрема: від чого отримав удар потерпілий в область голови в результаті якого впав на землю та інші фактичні обставини у кримінальному провадженні. Наголошував на тому, що допитані свідки сторони захисту спростовують пред`явлене обвинувачення. Просив виправдати за пред`явленим обвинуваченням.
В ході судового розгляду судом було допитано свідків сторін.
Як вбачається з показів свідка ОСОБА_21 , яка працює в Казанківській центральній районній лікарні медичною сестрою та є рідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_6 , то близько 07 год. 31 хв. 01 вересня 2019 року перебуваючи на чергуванні в лікарні, до медичної установи поступив виклик швидкої медичної допомоги. Прибувши на виклик вона зайшла в будинок та побачила потерпілого ОСОБА_4 , який лежав на дивані, біля лівого стегна був прикладений лід. Він не міг поворухнути лівою ногою в результаті чого вона припустила перелом лівого стегна та його забрали до лікарні. У лікарні потерпілому ОСОБА_4 зробили рентген та встановили перелом лівого стегна. Потерпілий пояснював, що впав напередодні у дворі.
Як вбачається з показів свідка ОСОБА_17 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_6 , то 31 серпня 2019 року ОСОБА_22 та ОСОБА_16 запросили її з чоловіком до себе у гості. Її чоловік був після роботи та не хотів їхати бо був втомлений, але врешті решт вони прийшли в гості до ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , де перебували приблизно до 17 год. 00 хв. В гостях також перебували батько ОСОБА_23 потерпілий ОСОБА_4 та батько ОСОБА_24 , які вживали алкогольні напої. Потім між батьками виникла сварка, у зв`язку з чим ОСОБА_19 просила її не їхати додому оскільки боялася залишатися із п`яними чоловіками. Проте, ОСОБА_6 наполягав їхати додому та вони з цього приводу стояли та розмовляли. Раптом, потерпілий ОСОБА_4 та ОСОБА_9 напали на її чоловіка, схопили його та тримали руками. Потім розборонились, потерпілий присів біля вольєру собаки та палив цигарку, але потім знову підійшов до ОСОБА_6 та намагався йог кинути через себе, в результаті чого вони обидва впали на землю покриту щебенем. Після цього, ОСОБА_20 допоміг піднятися ОСОБА_6 , а потерпілий ОСОБА_4 підвівся самостійно. В той час у нього нічого не боліло. Наступного дня їй зателефонувала ОСОБА_19 та просила заплатити гроші на лікування свого батька ОСОБА_4 .
Як вбачається з показів свідка ОСОБА_10 , яка є рідною донькою потерпілого ОСОБА_4 31 серпня 2019 року вони із чоловіком запросили до себе додому в гості ОСОБА_17 та ОСОБА_6 . В гостях були інші запрошені, зокрема батьки її чоловіка, куми та її батько ОСОБА_4 . Всі відпочивали та вживали спиртні напої. В ході відпочинку, ОСОБА_6 зайшов до них в будинок на наказав своїй дружині збиратися додому та вдягати дитину. Між ними виник конфлікт в результаті чого, ОСОБА_6 витягнув за шкібарки дружину на вулицю та продовжив сварку. В той час їх дитина злякалася, почала кричати та плакати аби тато не ображав маму. ОСОБА_6 відштовхнув, а після вдарив власну дитину. На допомогу ОСОБА_17 та її дитині вибігли потерпілий ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які розборонили Бондарів. Після цього ОСОБА_6 нібито заспокоївся, покинув домоволодіння, але коли її батько ОСОБА_4 стояв біля вольєру з собакою та присів шукаючи сірники для того щоб запалити цигарку, до нього раптово підбіг ОСОБА_6 та вдарив з розбігу коліном у ліве стегно. Після удару вони удвох впали на землю. ОСОБА_6 підняв ОСОБА_9 та повів додому, а її батько - ОСОБА_4 піднятися не зміг та повідомив, що у нього щось хруснуло у стегні. Тоді вона разом із ОСОБА_25 підняли ОСОБА_4 та допомогли йому присісти на стілець. Наступного ранку вона викликала швидку медичну допомогу та батька відвезли у лікарню, де встановили перелом кісток та повідомили про необхідність проведення операції.
Як вбачається з показів свідка ОСОБА_9 , який є зятем ОСОБА_4 , 31 серпня 2019 року його дружина - ОСОБА_10 запросила до їхнього будинку ОСОБА_17 та ОСОБА_6 . Пізніше приїхав ОСОБА_4 та перебував у них у будинку. Пізніше між ОСОБА_6 та ОСОБА_17 виник конфлікт, який зупинив він із ОСОБА_4 . Проте, ОСОБА_6 раптово підбіг до ОСОБА_4 та наніс йому правим коліном удар в область лівого стегна, в свою чергу ОСОБА_4 схопив ОСОБА_6 та перекинув через себе в результаті чого обидва впали на землю. ОСОБА_4 відразу отримав ушкодження, проте не вважав необхідним викликати медичну допомогу, оскільки вважав, що біль припиниться.
Як вбачається з показів свідка ОСОБА_26 , який є знайомим ОСОБА_4 , вранці 01 вересня 2019 року йому зателефонував потерпілий ОСОБА_4 та попросив заморозку для пошкодженого стегна. Як пояснив потерпілий свідку, напередодні він заступився за дружину ОСОБА_6 , який ганявся за нею по подвір`ю та чомусь бушував. В результаті вони із ОСОБА_6 побилися та ОСОБА_4 отримав ушкодження. Свідок привіз ОСОБА_4 заморожуючий медичний пристрій та довідався, що ОСОБА_6 наскочив на ОСОБА_4 та наніс останньому удар від якого у потерпілого була зламана нога.
Як вбачається з показів свідка ОСОБА_27 , який проходив лікування разом із ОСОБА_4 у лікарні, від останнього йому відомо, що ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_6 , коли той був у гостях у своїй дочці. Від ОСОБА_4 йому стало відомо, що останній заступився за дружину ОСОБА_6 коли той її ображав, внаслідок чого, ОСОБА_6 наніс йому удару в область лівого стегна та той отримав перелом.
Як вбачається з показів свідка ОСОБА_11 , яка проживає по сусідству із домоволодінням ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , в кінці серпня 2019 року близько 17 год. 00 хв. вона перебувала у себе вдома та почула крик дитини. Вона виглянула у вікно, яке виходить до сусідського двору та побачила бійку на подвір`ї, де проживають ОСОБА_16 та ОСОБА_30 , яка відбувалась між молодим чоловіком обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_31 .
Їх почав розбороняти батько ОСОБА_16 ОСОБА_4 , але молодий чоловік повернувся до нього та вони відразу зчепились та почали махати руками в бік один одного. Потім бійка припинилась, молодий чоловік нібито пішов з території домоволодіння, але зупинився біля хвіртки та повернувся. Коли потерпілий присів покурити, молодий чоловік підбіг до нього, потерпілий піднявся але отримав удари руками в область голови від молодого чоловіка. Потім вони впали. Молодий чоловік піднявся та продовжив бити потерпілого руками та ногами. Молодого чоловіка відтягнув син потерпілого, а потерпілого піднімали дві дівчини та допомагали йому встати та присісти на табурет.
Свідок повідомила суд, що в той час з її вікна проглядалось подвір`я ОСОБА_32 та вона мала можливість вільно все бачити.
Як вбачається з показів свідка ОСОБА_33 , який був водієм швидкої медичної допомоги, яка приїхала на виклик до потерпілого ОСОБА_4 , 01 вересня 2019 року він привіз фельдшера на виклик медичної допомоги. Фельдшер пішла до будинку, де оглянула хворого, пізніше, йог покликали до дому для того, щоб він допоміг погрузити хворого на носилки та він побачив потерпілого. Потерпілий пояснював, що впав напередодні та вдарився, його занесли до машини та відвезли до лікарні.
З досліджених письмових доказів сторін, судом встановлено наступне.
Як вбачається із заяви ОСОБА_34 від 06.09.2019 року, яка є дружиною потерпілого, остання звернулась до органу поліції щодо спричинення її чоловікові ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, яке мало місце 31.08.2019 року у зв`язку з чим її чоловік проходить стаціонарне лікування у Новобузькій ЦРЛ.
Як вбачається із заяви ОСОБА_4 від 17.09.2019 року, останній звернувся із заявою до органу поліції, в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який спричинив йому тілесні ушкодження 31.08.2019 року.
З протоколу слідчого експерименту від 25.10.2019 року та фотокарток доданих до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_4 на території домоволодіння його доньки, за адресою: АДРЕСА_1 , потерпілим відтворено події, за яких він отримав тілесні ушкодження, продемонстровано, яким чином ОСОБА_6 наніс йому удар коліном в ліве стегно, та як вони впали разом.
З протоколу слідчого експерименту від 07.11.2019 року та фотокарток доданих до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_9 на території домоволодіння, в якому він проживає разом із дружиною ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , свідком відтворено події, за яких потерпілий отримав тілесні ушкодження, продемонстровано, яким чином ОСОБА_6 наніс удар правим коліном в ліве стегно ОСОБА_4 , та як вони впали разом.
З протоколу слідчого експерименту від 09.12.2019 року та фотокарток доданих до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_17 в приміщенні відділу поліції, а пізніше продовженого за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_11 , відтворено обстановку, яким чином ОСОБА_4 схопив ОСОБА_6 перебуваючи позаду обвинуваченого, яким чином вони впали, що потерпілий та обвинувачений впали окремо один від одного. Встановлено наявність вікна в домоволодінні, яке виходить на подвір`я ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , з якого проглядається частина подвір`я і будинок.
З протоколу слідчого експерименту від 09.12.2019 року та фотокарток доданих до нього, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_6 в приміщенні відділу поліції, а пізніше продовженого біля домоволодіння ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , відтворено обстановку боротьби між потерпілим та обвинуваченим, продемонстровано яким чином ОСОБА_4 схопив обвинуваченого перебуваючи позаду останнього, яким чином вони впали. Також із зображень вбачається обстановка біля вікна будинку ОСОБА_11 , яке закрито гілками дерев.
З відеозапису та фотозображень території будинку ОСОБА_11 та обзору з її вікна, вбачається, наявність свіжо спиляних кущів дерев біля будинку та вікна, наявність рослин біля вікна.
Як вбачається з висновку експерта № 881 складеного 17.10.2019 року, у потерпілого ОСОБА_4 має місце тілесне ушкодження у вигляді перелому шийки лівого стегна зі зміщенням уламків, яке могло утворитися від дії тупих твердих предметів. По ступеню тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу). Враховуючи характер та локалізацію даного тілесного ушкодження, воно могло утворитися при падінні тіла на площину на ліву бокову поверхню, не виключено при приданні тілу прискорення.
Як пояснила суду ОСОБА_35 , яка працює завідуючою відділу Бюро судово-медичних експертиз в м. Миколаєві подібні ушкодження у вигляді перелому утворюються при падінні об площину від удару о твердий предмет. При цьому, в даному випадку, отримання ОСОБА_4 ушкоджень такого характеру виключають удар коліном.
Як вбачається з висновку експерта № 263 складеного 08.04.2021 року, у потерпілого ОСОБА_4 має місце тілесне ушкодження у вигляді перелому шийки лівого стегна зі зміщенням уламків, яке могло утворитися від дії тупих твердих предметів. Дане пошкодження могло утворитися 31.08.2019 року. Утворення даних тілесних ушкоджень у потерпілого в результаті заподіяння одної ударної дії, а саме коліном, як з розбігом так і без нього в ділянку лівого стегна, а також в ділянку лівої тазо-стегнової частини з послідуючим падінням, малоймовірно. Враховуючи характер та локалізацію даного тілесного ушкодження, експерт вважає, що воно могло утворитися при падінні тіла на площину на ліву бокову поверхню, не виключено при приданні тілу прискорення. Не виключено як вказано в протоколі проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_17 .
Правова оцінка та мотиви суду.
Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного ст.ст. 3 і 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.
Суд, ухвалюючи по справі рішення, керується нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав для його ухвалення.
Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний суворо додержуватись закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення за стандартом «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43).
Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною «поза розумним сумнівом», версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Також суд при постановленні вироку приймає до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» п.86).
Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Згідно з положеннями ч.ч.1,3 ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить кримінальний кодекс, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ст. 92 КПК України).
«Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 128 КК України характеризується: 1) дією або бездіяльністю у вигляді посягання на здоров`я іншої людини; 2)наслідками у вигляді спричинення тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень; 3) причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідками. За суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.
Досліджені судом докази на підтвердження зміненого обвинувачення в своїй сукупності вказують на наявність події кримінального правопорушення та винуватість ОСОБА_6 у вчинені необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 .
Доведеність обвинувачення випливає зі змісту показів свідка ОСОБА_11 та показань експерта ОСОБА_36 , висновків судово-медичної експертизи та інших непрямих доказів безпосередньо досліджених судом.
Зокрема, суд враховує обставини, встановлені з показів потерпілого та обвинуваченого, а також показів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , які, не зважаючи на різні версії повідомлених суду обставин та події кримінального правопорушення, в цілому вказують на факт спільного падіння потерпілого та обвинуваченого, яке згідно пояснень судово-медичного експерта та висновків СМЕ призвели до отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.
Оцінюючи покази потерпілого та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , а також пояснення обвинуваченого та свідка ОСОБА_17 щодо обставин подій, які відбулись 31 серпня 2019 року, суд приходить до висновку, що запропонована суду версія подій вказаними учасниками судового провадження відображає суто суб`єктивне сприйняття цими особами обставин, які мали місце, а тому критично відноситься до повідомлених ними обставин. При цьому, свідки сторони обвинувачення: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та сторони захисту: ОСОБА_17 є рідними та близькими особами до потерпілого та обвинуваченого відповідно, а відтак є особами із власною симпатією до потерпілого чи обвинуваченого, а тому їх покази з приводу того, яким чином відбувались події за яких потерпілий отримав тілесні ушкодження, які повністю відповідають версіям подій наведених суду потерпілим та обвинуваченим, судом відхиляються.
Натомість, суд вважає, що покази свідка ОСОБА_11 , яка була повністю незалежним очевидцем подій, що сталися наприкінці серпня 2019 року на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повністю узгоджуються із: показами та висновками експерта СМЕ; заявами потерпілого та його дружини до органу поліції про спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ; показами свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_21 , ОСОБА_26 та ОСОБА_33 , які хоча й не були безпосередніми свідками подій, проте обізнані щодо характеру травм потерпілого та механізму їх утворення, зокрема, через падіння потерпілого.
Зазначені докази суд визнає належними, оскільки у своїй сукупності прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, а саме: падіння потерпілого в результаті активних дій (не менше одного удару в область голови) проти нього обвинуваченого, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, та є допустимими, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.
Інші письмові докази: слідчі експерименти з потерпілим, підозрюваним та свідками суд вважає доказом падіння потерпілого, в іншій частині суть доказів спростована показами свідка ОСОБА_11 , експерта ОСОБА_36 та висновками експертиз. Відеозапис та фотозображення території будинку ОСОБА_11 проведеного в грудні 2019 року не спроможні відобразити обставини, які мали місце в серпні цього ж року, а тому суд відхиляє версію сторони захисту щодо того, що свідок ОСОБА_11 не мала можливості бути свідком подій, які відбувались 31 серпня 2019 року на території подвір`я ОСОБА_32 .
При цьому, сама свідок ОСОБА_11 повідомила суд, що 31 серпня 2019 року ділянка місцевості, перед її вікном була розчищеною, листя дерев випали та вона вільно проглядала подвір`я домоволодіння ОСОБА_32 .
Доводи сторони захисту щодо того, що змінене обвинувачення не визначає способу нанесення удару ОСОБА_6 в область голови потерпілого ОСОБА_4 та механізму отриманих потерпілим ушкоджень суд відхиляє, оскільки зі змісту самого обвинувального акту вбачається, що саме удар у голову потерпілого призвів до падіння останнього на лівий бік наслідком чого сталися тілесні ушкодження.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. В свою чергу, не встановлення певних фактичних обставин, як то: якою рукою чи ногою був нанесений удар в область голови потерпілому, в даному випадку не призводять до хибності обвинувачення та не виправдовує ОСОБА_6 .
Також суд відхиляє доводи прокурора та представника потерпілого з приводу недопустимості доказів наданих стороною захисту, а саме: відеозапис та фотозображення території будинку ОСОБА_11 , оскільки за змістом ч. 6 ст. 290 КПК України сторона захисту зобов`язана надати доступ, зокрема до документів, якщо вони знаходяться під контролем сторони захисту за запитом прокурора. Оскільки в ході судового розгляду не було надано відомостей щодо того, що прокурором було зроблено відповідний запит стороні захисту щодо відкриття доказів, то суд вважає, що підстав для визнання недопустимими доказів сторони захисту в даному випадку відсутні.
За таких обставин, судом встановлено та визнається доведеним, що 31 серпня 2019 року в приблизний час з 17 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_4 перебували на території подвір`я домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . У цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 відбувся конфлікт, який переріс у бійку. В конфлікт втрутився ОСОБА_4 та розборонив ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_6 покинув територію домоволодіння.
Після врегулювання конфлікту ОСОБА_4 присів та почав палити цигарку. У цей час ОСОБА_6 повернувся до домоволодіння та маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень підійшов до ОСОБА_4 , який в цей час підвівся на ноги, ОСОБА_6 наніс не менше одного удару в область голови ОСОБА_4 , від якого останній упав на землю на ліву бокову сторону, в результаті чого отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому шийки лівого стегна зі зміщенням уламків, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.
При цьому, наносячи удари ОСОБА_4 в область голови, ОСОБА_6 хоча й не передбачав, але повинен був та міг передбачити, що ОСОБА_4 може отримати тілесні ушкодження внаслідок падіння, і таким чином допустив злочинну недбалість заподіявши потерпілому необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду зміненого обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Призначаючи покарання відносно обвинуваченого, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки вчинене ОСОБА_6 правопорушення, відповідно до ч.3 ст.12 КК України є нетяжким злочином. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання судом не встановлено.
ОСОБА_6 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні доньку, 2015 року народження, раніше не судимий.
Згідно досудової доповіді, ОСОБА_6 працює водієм в ФОП « ОСОБА_8 », за місцем проживання характеризується позитивно, заяв і скарг від сусідів та мешканців смт. Казанка не надходило. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства визнається середнім.
Таким чином, суд призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_6 в межах санкції ст. 128 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, у виді громадських робіт строком 240 годин.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Розмір шкоди, завданої злочином відсутня.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжні заходи не обирались.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 368- 370, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України
Призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ст. 128 КК України у виді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1