Дата документу 12.03.2021 Справа № 554/1929/21
Провадження №1-кс/554/4335/2021
УХВАЛА
іменем України
12 березня 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичне бюро розслідувань» в особі директора ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 15 лютого 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, відмову у проведенні слідчих та процесуальних дій, зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0001823 від 27 листопада 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

02 березня 2021 року директор ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив скасувати постанови слідчого другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 15 лютого 2021 року про відмову в задоволенні клопотання ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» в особі директора ОСОБА_4 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0001822 за ч.1 ст.364 КК України, кримінальному провадженні №0001823 за ч.1 ст.365 КК України, кримінальному провадженні №0001824 за ч.1 ст.359 КК України; зобов`язати слідчого визнати ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» потерпілим у кримінальному провадженні №0001822 за ч.1 ст.364 КК України, кримінальному провадженні №0001823 за ч.1 ст.365 КК України, кримінальному провадженні №0001824 за ч.1 ст.359 КК України; зобов`язати слідчого вручити ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» в особі директора ОСОБА_4 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0001822 за ч.1 ст.364 КК України, кримінальному провадженні №0001823 за ч.1 ст.365 КК України, кримінальному провадженні №0001824 за ч.1 ст.359 КК України; визнати протиправною відмову слідчого у задоволенні клопотання ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» в особі директора ОСОБА_4 про проведення огляду нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , а саме нежитлових приміщень 1-го поверху №2, 3, 5, 6 в літ. «А-2», нежитлових приміщень 2-го поверху №1-11 в літ. «А-2» та прилеглої території; зобов`язати слідчого провести огляд нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , а саме нежитлових приміщень 1-го поверху №2, 3, 5, 6 в літ. «А-2», нежитлових приміщень 2-го поверху №1-11 в літ. «А-2» та прилеглої території за участі потерпілого або його представника; зобов`язати слідчого витребувати від ГУНП України в Харківській області копії відповідей на звернення ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» від 04.02.2020 року, 23.04.2020 року та 15.05.2020 року, матеріали проведених службових перевірок; зобов`язати слідчого надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження №0001822 за ч.1 ст.364 КК України, кримінального провадження №0001823 за ч.1 ст.365 КК України, кримінального провадження №0001824 за ч.1 ст.359 КК України.

Скарга мотивована тим, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебувають кримінальні провадження №0001822, №0001823, №0001824 за заявою ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» в особі директора ОСОБА_4 як потерпілого від злочину, які розпочато на виконання ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 05 жовтня 2020 року.

Зазначає, що жодних слідчих дій в рамках кримінальних проваджень з боку ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві проведено не було, як і будь-яких дій, спрямованих на перевірку обставин, викладених у поданій 29 липня 2020 року заяві про злочин.

27 січня 2021 року заявником подано на адресу слідчого клопотання про вчинення процесуальних і слідчих дій у згаданих кримінальних провадженнях, а саме: провести огляд нежитлових приміщень; витребувати копії відповідей на звернення, матеріали проведених службових перевірок; вручити ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» в особі директора ОСОБА_4 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні; надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження.

24 лютого 2021 року заявником поштою отримано відповідь слідчого ОСОБА_5 від 15 лютого 2021 року, в якій повідомлено, що за результатами розгляду клопотання від 27 січня 20201 року Товариство має статус заявника, а тому не наділене правом заявляти клопотання.

Також до відповіді було додано три постанови про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим від 15 лютого 2021 року у відповідних кримінальних провадженнях.

Із вказаними рішеннями слідчого про відмову у визнанні потерпілим та відмову у задоволенні клопотань заявник не погодився, вважає їх незаконними та такими, що підлягають скасуванню, а клопотання підлягає задоволенню шляхом зобов`язання слідчого вчинити відповідні процесуальні та слідчі дії.

Посилається на положення ст.55 КПК України і заяву про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначено, що вона подана саме як потерпілою особою, містить прохання про вручення відповідної пам`ятки, а також в ній викладені обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 359 КК України. У зв`язку з цим вважає очевидними обставини позбавлення власника ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» можливості володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, а також завдання такими діями майнової шкоди, а тому є підстави для визнання особи потерпілим. Водночас, постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим від 15 лютого 2021 року є безпідставними і такі висновки слідчого нічим не обґрунтовані.

На підставі викладеного, а також доводів, зазначених у скарзі, заявник звернувся за судовим захистом.

Відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 02 березня 2021 року виділено зі скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичне бюро розслідувань» в особі директора ОСОБА_4 на постанови слідчого другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 від 15.02.2021 року про відмову в задоволенні клопотань про визнання потерпілим та проведення огляду у кримінальних провадженнях №0001824 за ч.1 ст.359 КК України (справа №554/1875/21, провадження №1-кс/554/4254/2021): матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичне бюро розслідувань» в особі директора ОСОБА_4 на постанови слідчого другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 від 15.02.2021 року про відмову в задоволенні клопотань про визнання потерпілим та проведення огляду у кримінальних провадженнях №0001823 за ч.1 ст.365 КК України та №0001824 за ч.1 ст.359 КК України та передати до канцелярії суду для визначення іншого слідчого судді, який визначається в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України; відкрито провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичне бюро розслідувань» в особі директора ОСОБА_4 на постанови слідчого другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 від 15.02.2021 року про відмову в задоволенні клопотань про визнання потерпілим та проведення огляду у кримінальному провадженні №0001822 за ч.1 ст.364 КК України (а.с.23).

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 03 березня 2021 року на виконання зазначеної ухвали суду виділені матеріали скарги передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник заявника адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги, визначені в межах кримінального провадження №0001823, підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся у встановленому порядку, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з положеннями пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому проваджені можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Судом установлено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0001823, відомості про яке 27 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Як вбачається з наявних матеріалів, 27 січня 2021 року директор ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» ОСОБА_4 звернувся в порядку ст.ст.55, 56, 93, 220, 221, 223 КПК України на адресу слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 із клопотанням про вчинення процесуальних і слідчих дій, зокрема, у кримінальному провадженні №0001823, в якому просив: провести огляд нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , а саме нежитлових приміщень 1-го поверху №2, 3, 5, 6 в літ. «А-2», нежитлових приміщень 2-го поверху №1-11 в літ. «А-2» та прилеглої території; витребувати від ГНП в Харківській області копії відповідей на звернення ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» від 04.02.2020 року, 23.03.2020 року та 15.05.2020 року, матеріали проведених службових перевірок; вручити ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» в особі директора ОСОБА_4 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні; надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження №0001823 (а.с.17).

15 лютого 2021 року слідчим другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 винесено постанову про відмову представнику ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» ОСОБА_4 у визнанні потерпілим в межах кримінального провадження №0001823 від 27.11.2020 року за ч.1 ст.365 КК України. Зазначену постанову направлено заявнику листом за вих.№П-898/15-02-2-21 від 15 лютого 2021 року, що підтверджується матеріалами скарги (а.с.19, 21).

Мотивами винесення оскаржуваної постанови слідчий вказав, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на даний час об`єктивних даних, які б свідчили про те, що ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» завдано майнової шкоди, не встановлено, а тому прийняв рішення про відмову у задоволенні вказаного клопотання. Інших обґрунтувань постанова не містить.

Вважаючи оскаржувану постанову слідчого незаконною, заявник звернувся до слідчого судді з вимогою про її скасування з мотивів необґрунтованості, формальності та порушення вимог процесуального законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 5 статті 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України.

«Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч.1 ст.55 КПК (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Виходячи зі змісту ч.5 ст.55 та п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого про відмову в задоволенні відповідного клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, із зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Вказана постанова про відмову представнику ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» ОСОБА_4 потерпілим не відповідає зазначеним вимогам, оскільки належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Судом установлено, і це вбачається з оскаржуваного рішення, що в постанові слідчий фактично не вказав зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови щодо відмови у визнанні потерпілим відповідно до вищевказаних вимог КПК України, а також мотивів прийняття такого рішення з його належним обґрунтуванням та посиланням на положення КПК України та зібрані докази щодо порушеного заявником питання. Натомість, рішення слідчого містить загальні формулювання щодо безпідставності заявлених вимог, які належним чином не обґрунтовані.

Вищевказані питання фактично не знайшли свого вирішення у постанові слідчого і як результат - законодавча вимога щодо вмотивованості постанови при її винесенні слідчим не була дотримана в повній мірі, з огляду на те, що у такому рішенні не зазначено вичерпних мотивів та причин відмови у визнанні заявника потерпілим, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, як того вимагає ч.5 ст.55 КПК України.

Так, під час розгляду клопотання від 27 січня 2021 року не були належним чином перевірені обставини у межах визначеного провадження, на які посилався заявник, та попередньо були викладені ним у заяві (повідомленні) про вчинення кримінального правопорушення від 28 липня 2020 року, зокрема, відомості в частині фактів можливого спричинення шкоди заявнику, а відтак не надано їм належної оцінки та обґрунтування відповідних мотивів при прийнятті оскарженого рішення.

Отже, слідчим при винесенні постанови від 15 лютого 2021 року не були враховані зазначені обставини, а відтак, на переконання слідчого судді, належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто клопотання заявника, подане в порядку ст.55 КПК України, що не відповідає вимогам закону, зокрема ст.110 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає зазначену постанову слідчого такою, що містить в собі лише формальні ознаки процесуального рішення без відповідної мотивації.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи заявника під час розгляду скарги слідчим в цій частині спростовані не були, а тому в даному випадку порушені процесуальні права особи, яка звернулась зі скаргою, підлягають захисту, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином, з метою усунення зазначених вище порушень за наслідками розгляду відповідного клопотання слідчий суддя вважає достатнім зобов`язати слідчого повторно розглянути подане заявником клопотання в частині вирішення питань щодо статусу особи як потерпілого у даному кримінальному провадженні з дотриманням вимог КПК України та прийняти за результатами розгляду обґрунтоване процесуальне рішення та повідомити про це заявника.

Залежно від прийнятого слідчим рішення, учасник кримінального провадження, наділений відповідним обсягом прав, яким є ТОВ «Юридичне бюро розслідувань», у подальшому не позбавлений можливості реалізувати їх та ініціювати питання проведення певних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні в порядку, передбаченому ст.ст.220, 221 КПК України. Проте, на даний час вимоги скарги, які стосуються проведення огляду нежитлових приміщень та прилеглої території за участі потерпілого або його представника, витребування певних документів, ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а також зобов`язання слідчого вчинити такі дії є передчасними і не узгоджуються із вказаними нормами кримінального процесуального закону, зважаючи на статус заявника у кримінальному провадженні.

Щодо вимог скарги про зобов`язання слідчого визнати заявника потерпілим у кримінальному провадженні №0001823 із наданням пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, тобто фактичної констатації слідчим суддею такого статусу, слідчий суддя зазначає про таке.

До повноважень слідчого судді не входить вирішення питання про визнання особи потерпілим, з`ясування питань заподіяння особі певної шкоди, її розміру та перевірки всіх обставин кримінального провадження, оцінка в цій частині будь-яких доказів на даній стадії кримінального провадження. Більше того, вказані вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки питання визнання заявника потерпілим відноситься до дискреційних повноважень слідчого, прокурора відповідно до вимог закону. У свою чергу, слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції органу досудового розслідування або прокурора, який є самостійним у прийнятті таких рішень відповідно до положень ст.36 КПК України.

Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч.3 ст.26 КПК України). Слідчий суддя, суд не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, зокрема функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється прокурором.

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість таких вимог скарги, у зв`язку з чим не вбачає підстав для їх задоволення у наведеній частині.

Відповідно до ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, постанову слідчого від 15 лютого 2021 року потрібно скасувати, зобов`язавши його повторно розглянути клопотання від 27 січня 2021 року в частині вирішення питання про залучення ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» в особі директора ОСОБА_4 до кримінального провадження №0001823 як потерпілого, повідомивши про результати розгляду, в іншій частині вимог скарги відмовити.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 22, 55, 110, 220, 303-307, 309, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 15 лютого 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, винесену в межах кримінального провадження №0001823 від 27 листопада 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 повторно розглянути клопотання директора ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» ОСОБА_4 від 27 січня 2021 року в частині вирішення питання про залучення ТОВ «Юридичне бюро розслідувань» в особі директора ОСОБА_4 до кримінального провадження як потерпілого, та повідомити про результати розгляду заявника.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1