Справа № 944/929/21
Провадження №1-кс/944/103/21
01.03.2021 рокум.Яворів
в с т а н о в и в :
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримала, з підстав наведених вище, просить таку задовольнити та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
В судовому засіданні дізнавач ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення скарги, зазначив, що під час досудового розслідування було встановлено, що тілесні ушкодження наносила ОСОБА_3 , а ОСОБА_7 в межах самооборони у відповідь ненавмисно відмахнувся від потерпілої та поцілив у нижню губу, тобто умислу на спричинення потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не було, а відтак відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Заслухавши пояснення скаржника, дізнавача, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Копія постанови від 15.01.2021 року отримана скаржником 12.02.2021 року, що підтверджується копією конверта, а відтак слід поновити строк для подання скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частина 1 ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, рішення дізнавача про закриття кримінального провадження, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Згідно ст. 110 КПК України постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки дізнавачем, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
При проведені досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.
Відповідно до ст.ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено кримінальне правопорушення, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Відтак, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Рішення дізнавача про закриття кримінального провадження слідчий суддя вважає таким, що прийнято без всебічного і повного з`ясування обставин, з огляду на наступне.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1560 у ОСОБА_3 на час проведення судово-медичної експертизи виявлено синець, крововилив, садна на нижній губі зліва, які утворилися внаслідок контакту вказаної ділянки із тупим предметом, можливо від удару кулаком, могли виникнути 31.10.2020 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості.
Дізнавач ОСОБА_4 мотивував постанову про закриття кримінального провадження тим, що свідків даного конфлікту та умислу на спричинення тілесних ушкоджень не встановлено. Натомість дізнавачем при винесенні оскаржуваної постанови не досліджено висновок судово-медичної експертизи, тобто не встановлено ступінь тяжкості нанесених тілесних ушкоджень, механізм утворення тілесних ушкоджень та чи могли вони утворитись в результаті неумисних дій ОСОБА_7 . Постанова фактично мотивована лише письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , дізнавач не посилається на жодну слідчу дію, проведену ним, як на доказ, який би міг спростовувати, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України
У протоколі допиту свідка 03.11.2020 року ОСОБА_7 зазначив, та дізнавач у постанові посилається на те, що він «відмахнувся від потерпілої правою рукою та поцілив їй в нижню губу випадково», водночас у скарзі ОСОБА_3 зазначає, що під час одночасного допиту ОСОБА_7 визнав, що ним було нанесено два удари, перший в груди, а другий в обличчя, не зазначавши при цьому, що «поцілів в нижню губу потерпілої випадково». При винесені оскаржуваної постанови дізнавачем не досліджено дані розбіжності та не надано їм оцінки, водночас зазначено, що під час одночасного допиту кожен з учасників наполягав на своїх попередніх показах. Окрім цього, дізнавачем не встановлено та не допитано в якості свідка брата ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , на якого у своїх допитах посилаються ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .
Таким чином, з огляду на вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що при проведенні досудового слідства дізнавач неповно встановив всі обставини кримінального правопорушення та передчасно і необґрунтовано виніс постанову про закриття кримінального провадження, неповно досліджено та не надано належної правової оцінки всім доказам у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим необґрунтовано закрив кримінальне провадження, а тому постанова дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасною і підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 2, 22, 84, 91, 93, 94, 224, 303, 304, 306, 307 КПК України,

у х в а л и в :
Скаргу задовольнити.
Скасувати постанову дізнавача старшого інспектора сектору дізнання Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 15.01.2021 року про закриття кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за №0000215 від 01.11.2020 року.
Матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за №0000215 від 01.11.2020 року скерувати в Яворівський РВП ГУНП у Львівській області для відновлення досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1