Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/645/21
Провадження № 1-кс/935/246/21
У Х В А Л А
Іменем України
16 березня 2021 року м.Коростишів

Слідчий суддя Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирські області про арешт майна,

встановив:

До Коростишівського районного суду звернулася слідча СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, за погодженням з прокурором Коростишівської місцевої прокуратури, який здійснює нагляд за проведенням досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, з клопотанням про арешт майна в обґрунтування якого зазначила наступне.

В провадженні СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №000041, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2021р. за ч.2 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.03.2021 року близько 14 години 25 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «CITROEN» моделі С4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , рухався ним по проїзній частині вулиці Київської, що в м. Коростишеві зі сторони м. Житомир у напрямку м. Київ.

Рухаючись у вказаний день, час та місці зазначеним транспортним засобом по лівій смузі руху проїзної частини вказаної автодороги, в світлу пору доби, в умовах достатньої видимості, по вул. Київській в м. Коростишеві Житомирської області, поблизу будинку №89-А водій ОСОБА_3 в порушення вимог пунктів 1,5, 2.3 б), 12.3, 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 «зебра» Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_3 , не реагуючи на попутній автопоїзд марки RENAULT моделі PREMIUM реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричіпом марки SCHMITZ моделі S01, реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5 , який зупинився в правій смузі перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб надати перевагу в русі пішоходу ОСОБА_6 , проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування термінового гальмування, з моменту виникнення небезпеки для його руху, своєчасно не вжив негайних заходів для зменшення швидкості а ж до повної зупинки свого транспортного засобу, та на лівій смузі свого руху передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину по зазначеному пішохідному переходу з права на ліво по напрямку руху автомобіля.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень була госпіталізована до Коростишівської ЦРЛ де о 16:10 год. померла.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 1,5, 2.3 б), 12.3, 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

14.03.2021 року останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Автомобіль марки «CITROEN» моделі С4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та яким користувався ОСОБА_3 .

13.03.2021 було винесено постанову про визнання речовим доказом автомобіль марки «CITROEN» моделі С4 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У ході досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно.

Слідча в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Клопотання підтримує.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву в якій просив клопотання розглядати у його відсутність. Не заперечив, щодо накладенн арешту на майно.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається у тому числі й з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, обґрунтовуючи своє клопотання, слідчим, в розумінні вимог ст.132 КПК України, надано достатні і належні докази того, що вказане майно може бути об`єктом кримінально-протиправних дій, тобто існують підстави для арешту зазначених речей з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вважає слідчий суддя, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування, а саме: накладання арешту на вищевказане майно, виправдовують таке втручання у права та інтереси користувача майна, маючи на меті запобіганню знищення чи пошкодженню майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства (пункт 5 частини другої статті 173 КПК України).

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотанні було доведено необхідність накладення арешту як з метою збереження речових доказів, так і для з`ясування обставин, що мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, КПК України,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «CITROEN» моделі С4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та яким користується ОСОБА_3 , з метою збереження речових доказів.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1