Справа № 375/126/21
Провадження №1-кп/375/16/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року смт. Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника центру пробації ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 26.01.2021 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Рокитне Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є громадянином України, українця, освіта професійно-технічна, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1 , абонентський номер мобільного зв`язку відсутній, раніше судимий: 02.08.2019 Ставищанським районним судом Київської області за ст. 185 ч. 1 КК України до сплати штрафу у розмірі 850 гривень, 05.07.2020 обвинувальний акт за ч. 2 ст. 185 КК України в кримінальному провадженні №0000254 від 18.06.2020 направлено до Рокитнянського районного суду Київської області,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2021 близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 знаходився на алеї в смт Рокитне Київської області по вул. Першотравнева 14А, неподалік кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де сидів на лавці. В цей час він побачив, що поруч з сусідньою лавкою знаходився ОСОБА_7 , який розмовляв по мобільному телефону та пив каву.

Близько 15 год. 35 хв. ОСОБА_7 закінчивши розмову по мобільному телефону, поклав телефон до правої кишені своєї куртки, та, допивши каву, почав відходити від лавки. В чай час ОСОБА_4 помітив як з правої кишені куртки ОСОБА_7 випав мобільний телефон та у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на викрадення зазначеного телефону з метою його продажу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись що ОСОБА_7 відійшов на значну відстань, підійшов до лавки біля якої перед цим стояв ОСОБА_7 , де шляхом вільного доступу рукою підняв із землі мобільний телефон марки «LG L60I Х135» ІМЕІ 1) НОМЕР_2 , ІМЕІ 2) НОМЕР_3 , білого кольору, який належить ОСОБА_7 , поклав його до кишені своїх штанів та таким чином повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

В подальшому ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину, а вище вказаним викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Згідно з висновком експерта № 363 від 27.01.2021, складеним за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, ринкова вартість з урахуванням зносу раніше використовуваного з вересня 2016 року мобільного телефону марки «LG L60I Х135» ІМЕІ 1) НОМЕР_2 , ІМЕІ 2) НОМЕР_3 , білого кольору, станом на 23.01.2021 складає 680 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 680 грн.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 надала до суду укладену між начальником Рокитнянського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 та ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості від 22 лютого 2021 року та просила затвердити угоду та винести вирок відповідно до укладеної угоди, а саме призначити узгоджене покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою просив підготовче судове засідання проводити у його відсутності. Окрім того подав заяву, якою не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між ОСОБА_4 та прокурором. Вказує про те, що матеріальна шкода йому відшкодована.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого частиною другою статті 185 КК України беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені статтею 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та обізнаний з порядком оскарження вироку винесеному на підставі угоди.

Окрім того в судовому засіданні судом з`ясовано в обвинуваченого та суд переконався в тому, що ОСОБА_4 цілком розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, яким він скористався; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинувачений запевнив суд, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Позицію свого підзахисного підтримав захисник ОСОБА_5 , просив ухвалити вирок, яким затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену сторонами міру покарання. Разом з тим просив при затвердженні угоди прийняти рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк менший ніж зазначено в угоді про визнання винуватості, а саме тривалістю один рік. При цьому послався на п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод».

Не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості представник Центру пробації ОСОБА_6 .

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, представника Центру пробації, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого ОСОБА_4 повне розуміння ним своїх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно частини другої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною п`ятою статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 скоїв кримінальний злочин, передбачений частиною другою статті 185 КК України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину і погодився із прокурором на призначення йому остаточного покарання за цей злочин у вигляді 3-х років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до положень статті 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладеною між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, у разі відсутності потерпілого та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам. У даному випадку потерпілому шкода відшкодована в повному обсязі та потерпілий ОСОБА_7 не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості.

Укладена угода за своїм змістом відповідає вимогам статті 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому суд відповідно до статті 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені статтями 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Суд приходить до переконання, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 185 КК України, а тому визнання винуватості ОСОБА_4 є цілком виправданим.

Тому суд враховує факт визнання обвинуваченим своєї вини та кваліфікує його дії за частиною другою статті 185 КК України, оскільки ОСОБА_4 своїми умисними діями здійснив таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Вчинення кримінального правопорушення повторно доводиться наданими суду доказами а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000254 від 18.06.2020 у відповідності до якого 17.06.2020 близько 19 години ОСОБА_4 знаходячись поруч з Рокитнянською ЦРЛ, в смт Рокитне Київської області по вул. Вокзальна, 86, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «HTC Desire 600 dual sim» червоно-білого кольору, який належить ОСОБА_9 ; копією супровідного листа №36/03-469вих20 від 05.07.2020, яким обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000254 від 18.06.2020 з угодою про примирення відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України направлено до Рокитнянського районного суду Київської області; копією супровідного листа Рокитнянського районного суду Київської області, яким справу №375/843/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України направлено до Київського апеляційного суду для розгляду подання про зміну підсудності; копією сторінки судової влади про призначення розгляду справи №375/843/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 суддею Білоцерківського районного суду Київської області ОСОБА_10 на 14 годину 01.03.2020.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Згідно приписів пункту першого частини третьої статті 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Виходячи з викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який визнає свою вину повністю, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, раніше судимого 02.08.2018 Ставищанським районним судом Київської області за ч.1 ст.185 КК України до сплати штрафу у розмірі 850 гривень, 05.07.2020 відносно ОСОБА_4 складено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 185 КК України в кримінальному провадженні №0000254 від 18.06.2020, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором у кримінальному проваджені прокурором Рокитнянського відділу Кагарлицької місцевої Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

Щодо визначеної в угоді про визнання винуватості умови про застосування ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки суд зазначає, що у відповідності до ч.2, 3 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Таким чином, судом не враховується визначений сторонами угоди тривалість іспитового строку, оскільки такий строк визначається виключно судом.

Такі ж роз`яснення надані у пункті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у №13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» де зазначено, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Вирішуючи питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суд враховує, що обвинуваченому угодою визначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, кримінальне правопорушення за яким притягується обвинувачений до відповідальності класифікується як нетяжкий злочин, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, беззаперечно визнав винуватість у вчиненні кримінально правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому, також судом враховано, що обвинувачений вже притягувався до відповідальності за ч. 1 ст.185 КК України та повторно притягується до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185 КК України суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

У відповідності до статті 76 КК України на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням суд покладає обов`язки. На переконання суду на ОСОБА_4 необхідно покласти наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 лютого 2021 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Рокитнянського відділу Кагарлицької місцевої Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угодою про визнання винуватості покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням зі вставленням іспитового строку 2 (два) роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуюча суддя ОСОБА_1