ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/696/21 Справа № 211/433/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2021 року про продовження запобіжного заходу щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою-технічною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2021 року задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором, та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 11 червня 2021 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначає, що Матеріали кримінального провадження, надані суду, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.
Вказує, що санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 намагався приховати його наслідки, що підтверджує наявність існування ризиків, передбачених п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Наявність постійного місця проживання та реєстрації, проживання у цивільному шлюбі з жінкою, що має на утриманні трьох дітей, та зараз вагітна, на які посилається підозрюваний та захисник, дані про його особу (раніше не судимий), не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на момент інкримінованого йому кримінального правопорушення, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Оцінюючи вищевказані обставини, враховуючи, що кримінальне провадження триває, то залишаючись на свободі, підозрюваний, усвідомлюючи неминучість покарання у виді позбавлення волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, незважаючи на презумпцію невинуватості, яка превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Також зазначає, що підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні немає, так, як кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_7 , вчинений із застосуванням насильства, наслідком якого є настання смерті особи.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, та застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за три місяці досудового розслідування жодних доказів, які б давали обґрунтовано припускати, що саме ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин здобуто так і не було.
Зазначає, що з клопотанням про продовження запобіжного заходу звернувся слідчий СВ ВП № 1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, натомість, слідчий суддя розглядав клопотання слідчого СВ Довгинцівського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Вказує, що фактично, жодного доказу та належного обґрунтування існування заявлених ризиків ані слідчим, ані прокурором не було зазначено та наведено, як в самому клопотанні, так і під час судового розгляду. Питання щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею фактично не досліджувалося.
Також зазначає, що слідчий суддя не виконав вимог КПК України, не надав належної оцінки доводам сторони захисту, не надав оцінки тому, що ризики, на які посилався слідчий та прокурор є не доведеними та доводи про необхідність продовження строку тримання під вартою є по суті необґрунтованими припущеннями.

Позиції учасників судового провадження.
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
З вимог ст. 177 КПК вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та зазначені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції, є безпідставними.
Згідно наданих матеріалів вбачається, що 21.01.2021 року повідомлено про підозру ОСОБА_7 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 квітня 2021 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000070 продовжено до 21.06.2021 року.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Крім того, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді, що ризики, які були підставою для застосування та продовження до підозрюваного запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, що само по собі містить ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою ухилення від відбування покарання. Крім того, після вчинення кримінального правопорушення, останній намагався приховати його наслідки, що підтверджує наявність ризиків, передбачених п. 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , особи підозрюваного, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 даного кримінального правопорушення, що є особливо тяжким злочином, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, характеризуючі данні про його особу, конкретні обставини справи, вік та стан здоров`я.

Проте, вищезазначені данні про підозрюваного не можуть бути визнані судом самостійною підставою для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу та не спростовують наявність встановлених судом ризиків, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Зазначені вище обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Оцінюючи всі обставини в сукупності, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Щодо доводів апелянта про те, що з клопотанням про продовження запобіжного заходу звернувся слідчий СВ ВП № 1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, натомість, слідчий суддя розглядав клопотання слідчого СВ Довгинцівського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, апеляційний суд вважає це технічною опискою суду першої інстанції, яка не впливає на правильність обраного запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 .
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з належним дотриманням вимог кримінального процесуального закону, є достатньо обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4