Справа № 521/6958/21
Номер провадження:1-в/521/479/21
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
16 червня 2021 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії виконання судових рішень, розглянув заяву (клопотання) засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізмаїл Одеської області, громадянина України, раніше судимого, засудженого 20.12.2017 року вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75,76 КК до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном строком на 3 роки. 07.08.2018 року вироком апеляційного суду Одеської області вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скасовано та вважається засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.
Сторони, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , з боку захисту: засуджений ОСОБА_3 ; інші учасники, які приймали участь у судовому розгляді: представник ДУ «ОВК (№ 14)» ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Судом проводився розгляд клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Клопотання розглядалось за ініціативою засудженого.

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
З клопотання встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «ОВК (№14)» за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2017 року за ч. 2 ст. 185 із застосуванням ст. 75,76 КК, яким призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном строком на 3 роки. Однак, 07.08.2018 року вироком апеляційного суду Одеської області вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скасовано та ОСОБА_3 вважається засудженим за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Окрім того, має заохочення, працевлаштований, вважається таким, що не має стягнень.
На підставі викладеного, засудженим подано клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

3.Позиції сторін.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого є передчасним заходом.

Представник колонії в судовому засіданні заявив, що засуджений ОСОБА_3 довів своє виправлення і тому вважає доцільним застосувати до останнього умовно-дострокове звільнення.

Засуджений просив задовольнити його клопотання та застосувати до нього ст. 81 КК.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд.
Вивчивши клопотання та надані адміністрацією установи документи, вислухавши думку прокурора, представника установи, засудженого, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання, з наступних підстав.

Питання яке підлягало вирішенню у вказаному провадженні стосувалось особистості засудженого ОСОБА_3 та інформативних відомостей про нього в частині сумлінної поведінки і ставлення до праці, які дадуть право на умовно-дострокове звільнення такої особи.

Підстави і порядок умовно-дострокового звільнення та право суду на його застосування регулюється ст. 81 КК.

Так, загально відомо, що закон пов`язує умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з двома обов`язковими елементами: 1)доведення засудженим свого виправлення та 2)фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного строку покарання.

Щодо другої умови, засуджений ОСОБА_3 відбув більше двох третин покарання, призначеного вироком суду. Відповідно формально за такою умовою він має право на застосування до нього положень ст. 81 КК.

Інше питання пов`язане лише з доведенням свого виправлення, яке пов`язується із сумлінною поведінкою та ставленням до праці під час відбування покарання.

Питання сумлінної поведінки та ставлення до праці очевидно можливо встановити лише після тривалого спостереження за життям особи в тих умовах, яких вона перебуває.

Зазвичай таку інформацію суд може отримати лише після дослідження документів які надані адміністрацією установи виконання покарань, які складаються з характеристики на засудженого та довідки про стягнення та заохочення.

Однак, на думку суду, не менш значущим, з точки зору інформативності є безпосереднє спілкування з особою під час судового засідання, а також безпосередня характеристика засудженого особою, яка здійснює кожного дня нагляд за поведінкою та роботою такої особи. Такий наглядач, очевидно краще за інших зможе надати оцінку особистості людині, яка перебуває в певних життєвих обмеженнях.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився в м. Ізмаїлі Одеської області, мешкав в м. Ізмаїлі Одеської області з матір`ю, якій 80 років. Має середньо-спеціальну освіту. Працював зварювальником. Раніше неодноразово судимий, а саме 7 рази. Останній раз засуджений за вчинення кримінального правопорушення проти права власності.

Тобто, за загальною характеристикою ОСОБА_3 є особою, яка не має як необхідної для розуміння суспільних відносин освіти так і правильного виховання, яке б надавало людині можливість бачити світ навколо себе, як дружні та позивні взаємовідносини між людьми.

За довідкою про стягнення та заохочення у ОСОБА_3 було чотири стягнення, останнє з яких мало місце 21.05.2020 року. Відповідно станом на день розгляду його заяви (клопотання) вказане стягнення погашено і він вважається особою, яка не має діючих стягнень.

Щодо заохочень, останній їх має 4, в тому числі останнє за часом мало місце згідно Наказу № 365/АГ-21 880 від 30.04.2021 року, саме за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, за підсумками роботи 1-го кварталу 2021 року.

ОСОБА_3 працевлаштований на посаді робітника 1 розряду дільниці по в`язанню кімнатних тапочок, до праці відносить добре. Всі минулі стягнення він зрозумів і на протязі року будь-яких порушень не допускає. У випадку звільнення хоче повернутись до нормального життя, почати працювати.

За загальною характеристикою він є особою не конфліктною, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. Приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Надає позитивний приклад іншим засудженим, що стають на шлях виправлення.

Окрім того, представник колонії, в судовому засіданні заявив, що ОСОБА_3 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і він вважає, що останній підлягає умовно-достроковому звільненню.

Слід зазначити також, що виконання призначеного судом покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим, є очевидним, що в певних випадках подальше виконання покарання є не тільки не доцільним унаслідок досягнення цілей покарання у процесі його відбування, але й не гуманним по відношенню до засудженої особи.

При постановлені вказаного рішення, суд також враховує обставини правопорушення, за якими засудженого визнано винним та вважає, що ОСОБА_3 достатньо поніс покарання в умовах ізоляції. Подальше покарання може бути у вигляді нагляду за поведінкою засудженого, який звільнившись з місць позбавлення волі, ще на протязі більш 1 року повинен бути під контролем держави, тобто звільнення у даному випадку є умовним, оскільки не є остаточним. Особа звільняється від частини строку призначеного покарання за певної умови невчинення будь-якого нового злочину протягом невідбутого строку покарання, який залишається.

Окрім того, оцінюючи пояснення засудженого, його поведінку під час розгляду клопотання, характеристику яка надана адміністрацією установи, а також позицію представника колонії, суд вважає, що є всі підстави вважати, що ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 заслуговує на довіру та можливість довести за межами виправної колонії, що він змінив своє ставлення до життя, уявлення про суспільні відносини, про людей, про право власності та бажає бути не тільки добропорядним членом громади, але й бути корисною як для своєї сім`ї, так і для суспільства в цілому.

Постановляючи ухвалу, суд керується ч. ч. 2, 3 ст. 81 КК, ст. ст. 537, 539КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з місць позбавлення волі, умовно - достроково, на не відбутий строк 1 рік 1 місяць 20 днів (станом на 16.06.2021р.).
2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: ОСОБА_1