ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 441/1665/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/100/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 02 грудня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження закрито.

Таке рішення суд мотивував тим, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України, відповідно до ст.12 КК України визначено як кримінальний проступок і на час розгляду справи судом закінчились строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, встановлені п.2 ч.1 ст.49 КК України. При цьому, суд також вказав про відсутність відомостей про зупинення цього строку.

В апеляційній скарзі потерпіла просить скасувати оскаржувану ухвалу, а кримінальне провадження скерувати для розгляду по суті пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення на новий розгляд у новому складі до суду першої інстанції. Також просить повторно дослідити оригінали первинних облікових бухгалтерських документів, банківських платіжних документів від ОСОБА_7 .

Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають фактичним обставинам справи, а судом не досліджені всі обставини справи, не дано оцінки кожному доказу з точки зору належності, допустимості і достовірності. Стверджує, що надані стороною обвинувачення докази підтверджують доведеність обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.164 КК України.

Одночасно, вказує, що експертній установі не було надано первинних документів для бухгалтерської експертизи, однак даними висновку експерта суд в ухвалі обґрунтовує нез`ясовану вину ОСОБА_7 . Стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги її доводи і не наведено в ухвалі судового засідання мотивів їх неприйняття і не врахування.

Вважає, що вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.164 КК України ОСОБА_10 триває, оскільки він продовжує злісно ухилятися від сплати заборгованості по аліментах. Вказує, що в оскарженій ухвалі не наведено, якими доказами підтверджується те, що строки давності у цьому кримінальному провадженні не зупинялись.

Вважає, що у слідчого з обвинуваченим були постійні приватні стосунки, а тому він не оголошував ОСОБА_7 в розшук і не зупиняв провадження у справі, а виносив необґрунтовані постанови про закриття кримінального провадження, які нею були оскаржені та скасовані слідчим суддею, однак суд цього не врахував.

Наголошує, що за її участю, як потерпілої, не проводилось жодної слідчої дії, натомість слідчим ігнорувались її права протягом усього провадження, а досудове розслідування проводилось неефективно, судово-бухгалтерська експертиза призначена несвоєчасно і без надання первинних бухгалтерських документів.

Також, потерпіла звертає увагу на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.17,22 КПК України не взяв до уваги її доводи і в ухвалі не навів мотивів їх неврахування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи представника потерпілої, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора і підозрюваного, які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів з`ясувала наступне.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався і в оскарженій ухвалі не навів установлених ним в ході судового розгляду обставин, які би давали підстави для прийняття рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що до Городоцького районного суду Львівської області 01.10.2020 року надійшло клопотання прокурора Городоцької місцевої прокуратури від 29 вересня 2020 року, в якому він просив на підставі ст.49 КК України звільнити підозрюваного ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.164 КК України, у кримінальному провадженні №0000008 від 04.01.2017 р.

В оскарженій ухвалі правильно з посиланням на відповідну практику касаційного суду зазначено, що за змістом ст.49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є обов`язковим і застосовується за таких умов:

1) вчинення особою злочину;

2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності;

3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду;

4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст.49КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Однак, в оскарженій ухвалі не зазначено встановлених судом обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, а лише констатовано пред`явлення йому підозри з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.164 КПК України.

При цьому, в наявних у провадженні матеріалах текст цієї підозри відсутній, її зміст судом не був досліджений і в оскарженій ухвалі також не наведений.

Таким чином, в оскарженій ухвалі відсутній висновок суду щодо часу вчинення інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення.

Разом з тим, для правильного вирішення питання про наявність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у цій справі відомості про конкретні обставини кримінального правопорушення, а саме час його вчинення, мають істотне значення, оскільки лише за умови встановлення початку строку давності можливо прийти до висновку про його закінчення.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України, згідно ст.12 КК України на даний час відноситься до категорії кримінальних проступків.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею вказаного кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Отже, вирішальним для обрахунку вказаного строку є день початку його перебігу, який згідно ст.49 КК України, починається з дня вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскарженої ухвали суд першої інстанції не встановив такої обставини і не вказав час початку і закінчення перебігу строку давності в цьому кримінальному провадженні.

Щодо часу вчинення інкримінованого ОСОБА_7 правопорушення в оскарженій ухвалі суду вказано лише те, що відомості до ЄРДР за ознаками ч.1 ст.164 КК України було внесено 04 січня 2017 року. Після цього, врахувавши відсутність відомостей про зупинення строку притягнення до кримінальної відповідальності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на час розгляду справи в суді строк давності сплинув.

Разом з тим, час внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення вказує лише на виконання уповноваженим органом вимог ст.214 КПК України і початок досудового розслідування, а не про час вчинення правопорушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції не підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами, що істотно вплинуло на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність і відповідно до вимог ст.ст.409, 411 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, апеляційна скарга в цій частині є обґрунтованою і з наведених підстав підлягає до задоволення.

Разом з тим, інші заявлені в апеляційній скарзі вимоги є безпідставними.

Так, в апеляційній скарзі потерпіла просить повторно дослідити процесуальні джерела доказів і оскаржену ухвалу скасувати, а кримінальне провадження скерувати на новий розгляд суду першої інстанції для розгляду по суті пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Однак, проведення як апеляційним судом, так і судом першої інстанції розгляду по суті пред`явленого обвинувачення неможливе, оскільки в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 було повідомлено про підозру, а обвинувальний акт до суду не направлявся.

Також, згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг. Оскільки в апеляційній скарзі не заявлено вимог про постановлення апеляційним судом рішення по суті клопотання прокурора, то апеляційний суд позбавлений такої можливості, оскільки в такому випадку вийде за межі вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене та беручи до уваги положення ч.6 ст.9, п.6 ч.1 ст.407 КПК України, колегія суддів вважає необхідним в даному випадку призначити в цьому кримінальному провадженні за клопотанням прокурора про звільнення особи від кримінальної відповідальності новий розгляд у першій інстанції в іншому складі суду, за результатами якого слід ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону, детально проаналізувати обставини провадження з урахуванням доводів сторін, надавши їм відповідну оцінку із значенням мотивів урахування чи відхилення, в тому числі доводів потерпілої, що інкриміноване ОСОБА_7 правопорушення є триваючим і строк досудового розслідувався зупинявся.

Керуючись ст.ст. 404-419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 02 грудня 2020 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.164 КК України, скасувати і призначити у цьому кримінальному провадженні новий судовий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий

Судді