359/3884/21
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

07 травня 2021 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5
розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000016 від 05.02.2021 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України,
в с т а н о в и в :

До слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області підполковника поліції ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 05.02.2021 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України.

За твердженням слідчого, у ході досудового розслідування встановлені такі обставини. ОСОБА_8 , реалізуючи прямий злочинний умисел на створення організованої групи, діючи з корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, не пізніше грудня 2020 року, з метою створення організованої групи з числа особисто знайомих йому осіб, відносно яких мав впевненість у їх особистих вольових рисах, особистій відданості, готовності беззаперечного виконання його вказівок, схильності до протиправної діяльності, наявності потрібних навичок та знань, запропонував увійти до складу створюваної ним організованої групи раніше відомим йому особам ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , яким повідомив про свої злочинні наміри щодо створення організованої групи, діяльність якої мала за своїми наслідками забезпечити йому та іншим учасникам вказаного утворення незаконне збагачення за рахунок грошових коштів та іншого майна громадян унаслідок вчинення відносно них злочинів, на що вказані особи, будучи переконаними у отриманні обіцяної винагороди у вигляді невстановлених дій матеріального характеру, погодилися та таким чином увійшли до складу організованої групи. Після входження ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та ОСОБА_13 до складу організованої групи, ОСОБА_8 розподілив між ними у зазначеному злочинному утворенні функції та обов`язки щодо підготовки та вчинення злочинів. Так, ОСОБА_8 взяв на себе керівну функцію у створенні та діяльності організованої групи і вчинюваних її учасниками злочинів, а саме: надавав відповідні вказівки учасникам організованої групи; розподілив між учасниками функції, визначив об`єкти протиправних посягань та злочинну діяльність в цілому шляхом погодження планів вчинення злочинів, забезпечив організовану групу власним автомобілем марки «LAND ROVER» моделі «RANGE ROVER» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та автомобілем «Мітсубісі» моделі «Pagero» з реєстраційним номером « НОМЕР_2 ». На ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 як активних учасників і виконавців організованої групи, що володіють спеціальними навичками та знаннями, схильних до вчинення насильства, покладались функції щодо безпосереднього вчинення злочинів, спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, заволодіння майном потерпілих. На ОСОБА_11 як активного учасника та виконавця організованої групи, що володіє спеціальними навичками та знаннями, схильний до вчинення насильства, покладались функції щодо безпосередньої участі у вчиненні злочинів, заволодіння майном потерпілих, забезпечення організованої групи автомобілем марки «VOLKSWAGEN» моделі «TRANSPORTER», який належить ОСОБА_14 . На ОСОБА_13 покладалась функція сприяння вчиненню кримінальних правопорушень іншими співучасниками шляхом надання особистої інформації про потерпілих, зокрема, про адреси їх фактичного проживання, номерів телефонів, особистих та сімейних фотознімків, для їх використання при висуненні вимог передачі чужого майна.
У грудні 2020 року, ОСОБА_8 , будучи організатором та керівником створеної ним організованої групи, від іншого учасника організованої групи ОСОБА_13 отримав інформацію про матеріали кримінального провадження №0006834 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, що розслідується слідчим відділом Чернігівського ВП ГУ НП в Чернігівській області, за фактом умисного підпалу автомобіля «Mazda CX7» державний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_15 , та автомобіля «Subaru Outback» державний номер НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_13 , відповідно до яких до вчинення злочину вірогідно можуть бути причетні ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . В дійсності у кримінальному провадженні №0006834 не було зібрано достатньо доказів для оголошення про підозру у вчиненні злочину ОСОБА_16 та ОСОБА_17 і будь-яким особам не повідомлялось про підозру у вчиненні вказаного злочину. Вказану інформацію ОСОБА_8 повідомив іншим учасникам створеної ним організованої групи, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , а також надав пропозицію про вчинення вимоги передачі чужого майна, а саме, коштів у сумі 35 тис. доларів США, щодо ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з погрозою насильства над потерпілими чи їх близькими родичами. З цією метою ОСОБА_13 надав ОСОБА_8 також повну інформацію щодо ОСОБА_16 , зокрема, адресу його фактичного проживання, номер телефону, особисті та сімейні фотознімки, а також номер телефону і адресу реєстрації ОСОБА_17 для їх використання при висуненні вимог передачі чужого майна.
В подальшому, 27.12.2020 року ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел, керуючи організованою злочинною групою, разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 прибув до домоволодіння ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою здійснення щодо ОСОБА_16 вимоги передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим чи його близькими родичами, а також пошкодження чи знищення їхнього майна. Після прибуття ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_16 у ресторані «Pioppo Nero» за адресою м. Київ, вул. Виноградна, 1, що знаходиться неподалік від місця проживання ОСОБА_16 , пред`явив особисті та сімейні фотознімки ОСОБА_18 , отримані від ОСОБА_13 , висловив погрози застосування насильства над потерпілим чи його близькими родичами, а також пошкодження чи знищення їхнього майна, оскільки володіє повною інформацією щодо нього та його близьких родичів і їхнього майна, після чого висловив вимогу передачі йому коштів під вигаданим приводом компенсації за знищення шляхом підпалу автомобіля «Mazda CX7» державний номер НОМЕР_3 в м. Чернігів, яке сталося у 2019 році, яке нібито організував ОСОБА_16 та виконав ОСОБА_17 . Після цього, ОСОБА_16 запропонував ОСОБА_8 зустрітись через певний час після того, як він ( ОСОБА_16 ) особисто з`ясує вищевказані обставини спалення автомобіля в м. Чернігів.
21.01.2021 року, 24.01.2021 року, 09.02.2021 року ОСОБА_8 телефонував ОСОБА_16 з номеру абонента НОМЕР_5 на номер НОМЕР_6 за допомогою месенджера «WhatsApp» та продовжував висловлювати вимоги передачі йому коштів. 18.03.2021 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прибули до місця проживання ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою вимоги передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над ОСОБА_17 , а також пошкодження чи знищення його майна. Однак, ОСОБА_17 зачинився у будинку та викликав працівників поліції і відмовився розмовляти з ОСОБА_8 18.03.2021 року приблизно о 13.55 год. ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на вимогу ОСОБА_8 зустрілись з ним, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на АЗС «Глуско» на 48 км. траси Київ-Харків, де ОСОБА_8 надав ОСОБА_16 копії матеріалів кримінального провадження №0006834, що розслідується слідчим відділом Чернігівського ВП ГУ НП в Чернігівській області, зазначивши, що у них на його думку містяться докази вчинення підпалу автомобіля «Mazda CX7» державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та повторив вимогу передати йому кошти у сумі 15 тис. доларів США. В дійсності у кримінальному провадженні №0006834 не було зібрано достатньо доказів для оголошення про підозру у вчиненні злочину ОСОБА_16 та ОСОБА_17 і будь-яким особам не повідомлялось про підозру у вчиненні вказаного злочину. Після цього, ОСОБА_8 надіслав ОСОБА_16 два СМС-повідомлення - «15», «жду неделю» - у месенджері «WhatsApp», що означає вимогу сплатити через тиждень 15 тис. доларів США.
В подальшому, ОСОБА_8 спланував разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 вчинити викрадення ОСОБА_17 і його катування з метою примусити зізнатись у вчиненні підпалу автомобіля «Mazda CX7» державний номер НОМЕР_3 та автомобіля «Subaru Outback» державний номер НОМЕР_4 за замовленням ОСОБА_16 та в подальшому використати цей факт як погрозу застосування аналогічного насильства до останнього для примусу ОСОБА_16 та ОСОБА_17 передати їм грошові кошті у сумі 35 тис. доларів США. 09.04.2021 року ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 на автомобілях марки «VOLKSWAGEN» моделі «TRANSPORTER» реєстраційний номер НОМЕР_7 та марки «LAND ROVER» моделі «RANGE ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_1 прибули на АЗС «Глуско» на 48 км. автодороги Київ-Харків, куди також викликали ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Реалізовуючи зазначений спільний умисел на вчинення вимагання коштів у ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , викрадення і катування ОСОБА_17 , ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 розмістили автомобілі біля альтанки на парковці АЗС «Глуско» таким чином, щоб загородити від сторонніх спостерігачів та камер спостереження АЗС місце навколо альтанки. Після прибуття на АЗС 09.04.2021 року приблизно о 14.44 год., ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пройшли до альтанки, де знаходились ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 . У цей момент ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , виконуючи спільний злочинний план, переслідуючи корисливий мотив, діючи організованою групою, викрали ОСОБА_17 , а саме, із застосуванням насильства примусово помістили його у автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «TRANSPORTER» реєстраційний номер НОМЕР_7 та вивезли у невстановлене місце неподалік АЗС «Глуско» на 48 км. автодороги Київ-Харків. Тим часом, ОСОБА_8 , перебуваючи на вказаній АЗС, наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_16 з метою залякування та переконання у дійсності його ( ОСОБА_8 ) намірів застосувати в подальшому до ОСОБА_16 фізичне насильство у разі непередачі йому коштів, після чого ОСОБА_8 також під`їхав на автомобілі «LAND ROVER» моделі «RANGE ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_1 у невстановлене місце неподалік АЗС «Глуско» на 48 км. автодороги Київ-Харків, куди ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 примусово доставили ОСОБА_17 , викравши його.
Перебуваючи у невстановленому місці неподалік АЗС «Глуско» на 48 км. автодороги Київ-Харків, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 протягом приблизно 2 годин умисно, з метою заподіяння ОСОБА_17 сильного фізичного болю та фізичних страждань, наносили йому удари руками, ногами, молотком по голові, руках, ногах, тулубу та обличчю, вимагаючи зізнатись у вчиненні підпалу автомобіля «Mazda CX7» державний номер НОМЕР_3 та автомобіля «Subaru Outback» державний номер НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_13 . Під час незаконного позбавлення волі та викрадення і катування ОСОБА_17 , останній з метою припинення заподіяння йому фізичного болю та фізичних страждань, на вимогу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 повідомив, що це саме він вчинив за власною ініціативою підпал автомобіля «Mazda CX7» державний номер НОМЕР_3 та автомобіля «Subaru Outback» державний номер НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_13 , без сприяння у цьому інших осіб. Після цього, ОСОБА_8 повернувся на АЗС «Глуско» на 48 км. автодороги Київ-Харків та повідомив ОСОБА_13 та ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_17 зізнався у вчиненні за власною ініціативою умисного підпалу автомобіля «Mazda CX7» державний номер НОМЕР_3 та автомобіля «Subaru Outback» державний номер НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_13 , а також повідомив, що він разом з ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 може продовжити катування ОСОБА_17 .
У зв`язку з цим, ОСОБА_16 , з метою уникнути катування ОСОБА_17 , усвідомлюючи реальність намірів застосування ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 фізичного насильства також і до нього, прийняв їхню вимогу передати їм кошти у сумі 15 тис. доларів США. Далі ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати спільний з іншими учасниками злочинної групи злочинний план на вчинення вимагання коштів у сумі 35 тис. доларів США, користуючись моральною пригніченістю ОСОБА_16 через раніше застосоване насильство до нього та ОСОБА_17 , 18.04.2021 року у месенджері «WhatsApp» з номеру абонента НОМЕР_5 на номер НОМЕР_6 надіслав ОСОБА_19 . СМС-повідомлення з вимогою сплатити йому крім раніше обумовленої суми додатково ще 20 тис. доларів США нібито за спалення автомобіля «Subaru Outback» державний номер НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_13 21.04.2021 року у телефонній розмові ОСОБА_16 з ОСОБА_13 за номером абонента НОМЕР_8 у месенджері «WhatsApp» останній повторив вимоги злочинної групи про передачу додатково ще 20 тис. доларів США та ОСОБА_16 , будучи морально пригніченим через раніше застосоване насильство до нього та ОСОБА_17 , погодився, усвідомлюючи, що у разі відмови злочинна група у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 та ОСОБА_4 застосує аналогічне фізичне насильство до нього чи його близьких або пошкодить чи знищить їхнє майно, оскільки володіє повною інформацією щодо нього.
Ґрунтуючись на цих обставинах, слідчий зазначає про наявність обґрунтованої підозри вчинення підозрюваним злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України.
В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий у клопотанні зазначає про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1 п. 3. п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема про ризики переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілих та вчинення іншого кримінального правопорушення. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою. Зазначає, що враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення та поведінку підозрюваного після цього, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того надав відеозапис негласної слідчої (розшукової) дії щодо причетності підозрюваного ОСОБА_4 до зазначених у клопотанні злочинів.
В свою чергу, підозрюваний та його захисник заперечили проти клопотання прокурора, вважають підозру необґрунтованою через відсутність доказів причетності підозрюваного до кримінальних правопорушень, просили суд обрати інший більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується та на утриманні перебуває малолітня дитину. Також сторона захисту зазначила, що з наданого прокурором відеозапису подій 09.04.2021 року, жодних протиправних дій особа, яка там відображена та схожа на підозрюваного не вчиняє. Крім того на цьому відеозаписі не можливо однозначно ідентифікувати ОСОБА_4 .

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Встановлено, що 07.05.2021 року ОСОБА_4 повідо млено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна; санкція ч. 3 ст. 146 КК України та ч. 2 ст. 127 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому виходячи із кваліфікації вказаних злочинів застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим. Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).
Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.
Щодо обґрунтованості підозри.
Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практики ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).
Викладена у клопотанні суть підозри в сукупності з наданими підозрюваним поясненнями, представленими матеріалами кримінального провадження, відеозаписом негласної слідчої (розшукової) дії, дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України. Для визначення причетності ОСОБА_4 до подій вказаних кримінальних правопорушень слідчим суддею досліджено докази, надані сторонами, зокрема: протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 19.03.2021 року, за номером телефону НОМЕР_9 , яким користується ОСОБА_16 , де зафіксовані розмови між ОСОБА_16 та ОСОБА_8 18.03.2021 року, під час якої ОСОБА_8 повідомив, що приїхав за місцем проживання ОСОБА_17 , який викликав працівників поліції. Під час розмови, ОСОБА_16 та ОСОБА_8 домовились про місце зустрічі; протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_16 від 12.04.2021 року, де зафіксовано, що 09.04.2021 року відбулася зустріч ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та інших осіб поблизу АЗС «Глуско» на 48-му кілометрі автодороги «Київ-Харків», що поблизу с. Іванків Бориспільського району Київської області, під час якої ОСОБА_8 наніс удар ОСОБА_16 , а ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші особи силоміць помістили ОСОБА_17 до автомобілю та вивезли у невідомому напрямку. ОСОБА_16 залишився спілкуватись з ОСОБА_13 .. Згодом, приїхав ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які продовжили спілкуватись з ОСОБА_16 . Через деякий час, ОСОБА_17 привезли на місце зустрічі і дані особи пред`явили вимогу ОСОБА_16 виплатити 15 тисяч доларів США; протокол допиту потерпілого ОСОБА_16 від 11.02.2021 року, в якому зазначено, що 27.12.2020 року до ОСОБА_16 телефонував ОСОБА_21 на прізвисько « ОСОБА_22 » та повідомив, що ОСОБА_23 необхідно вийти на вулицю для вирішення певних питань. ОСОБА_16 зустрівся з ОСОБА_24 у ресторані «Pioppo Nero», де біля автомобіля його очікувало троє чоловіків і двоє з них зайшли з ОСОБА_16 до ресторану та ОСОБА_25 повідомив, що ОСОБА_16 причетний до підпалу його автомобіля та автомобіля ОСОБА_26 , який є давній товаришем ОСОБА_16 і що в нього є докази до причетності ОСОБА_16 до даного злочину і він має робити так, як йому скажуть, інакше буде застосовано насильство до нього. ОСОБА_16 повідомив, що не причетний до даної події і йому треба з`ясувати обставини даної події. Протягом кількох тижнів ОСОБА_16 та ОСОБА_25 домовлялись про зустріч, однак вона переносилась; протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_16 від 13.04.2021 року, в якому зазначено, що 07.04.2021 року ОСОБА_16 домовився про зустріч з ОСОБА_24 на 09.04.2021 року. По приїзду на місце зустрічі 09.04.2021 року до АЗС «Глуско» разом зі ОСОБА_17 , ОСОБА_25 наніс удар ОСОБА_16 , а ОСОБА_17 силоміць помістили до автомобіля та вивезли у невідомому напрямку. ОСОБА_16 залишився на АЗС «Глушко» разом з ОСОБА_27 і тільки через 2 години привезли побитого ОСОБА_17 , після чого почали вимагати 15 тисяч доларів США за спалений автомобіль. ОСОБА_16 попросив виплатити частинами, на що ОСОБА_25 погодився, однак наступного дня, 10.04.2021 року надіслав повідомлення, що вся сума йому необхідна одразу; протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_16 від 24.04.2021 року, в якому зазначено, що 18.04.2021 року ОСОБА_8 надіслав повідомлення з вимогою виплатити 35 тисяч доларів США за автомобіль ОСОБА_8 та автомобіль ОСОБА_13 , 21.04.2021 року ОСОБА_16 зв`язався з ОСОБА_13 та останній пред`явив вимогу виплатити йому 20 тисяч доларів США; протокол допиту потерпілого ОСОБА_16 від 28.04.2021 року, в якому зазначено, що ОСОБА_8 домовились про зустріч з ОСОБА_16 орієнтовно 06.04.2021 року для передачі грошових коштів; протокол допиту потерпілого ОСОБА_17 від 26.03.2021 року, в якому зазначено, що невідома особа 21.01.2021 року телефонувала йому з номеру телефону НОМЕР_5 та повідомила, що ОСОБА_17 причетний до підпалу автомобіля у 2019 році у місті Чернігові, та скинув на месенджер титульний аркуш кримінального провадження по цьому факту та рапорти працівників поліції щодо його причетності. З вищевказаного номеру, 24.01.2021 року знову телефонували до ОСОБА_17 , однак останній не підняв слухавку. Вже 18.03.2021 року за місцем проживання ОСОБА_17 приїхали особи та проникли до його будинку та дістали предмет схожий на пістолет, після чого було викликано працівників поліції. Очікуючи наряд поліції, один з чоловіків представився ОСОБА_17 . ОСОБА_28 та повідомив, що ОСОБА_17 та ОСОБА_16 причетні до підпалу автомобіля. Після приїзду працівників поліції дані особи покинули місце проживання ОСОБА_17 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_17 від 13.04.2021 року, в якому зазначено, що від ОСОБА_29 надійшло повідомлення про те, що необхідно зустрітися 09.04.2021 року. Домовившись про зустріч, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 прибули на місце зустрічі, де на них очікували ОСОБА_8 та ОСОБА_13 та інші особи, де силоміць помістили ОСОБА_17 до автомобіля «Фольксваген», де наносили йому удари, після чого повезли у місце з лісовими насадженнями. По приїзду ОСОБА_8 наносив по тілу ОСОБА_17 удари молотком, інші учасники наносили по тілу ОСОБА_17 удари руками та ногами. Хтось з осіб дістав ніж. Під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_17 постійно погрожували, що поріжуть його та переламають йому кістки. Під фізичним та психологічним тиском, ОСОБА_17 повідомив, що він вчинив підпал автомобілів, після чого його відвезли на місце зустрічі. Того ж дня ОСОБА_17 звернувся за медичною допомогою; протокол опитування про зовнішній вигляд осіб, які підлягають впізнанню, за участі ОСОБА_17 від 24.04.2021 року, який повідомив, що зможе впізнати осіб, що вчинили його викрадення, катування, а також вимагання грошових коштів у ОСОБА_16 09.04.2021 року поблизу АЗС «Глуско» на 48-му кілометрі а/д Київ Харків поблизу с. Іванків Бориспільського р-ну Київської області; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_17 від 24.04.2021, який впізнав ОСОБА_13 , що залишився на місці зустрічі 09.04.2021, після того, як його силоміць помістили до автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «TRANSPORTER»; висновок експерта № 56 від 13.04.2021 року, де зафіксовано, що у ОСОБА_16 легкі тілесні ушкодження; висновок експерта № 57 від 13.04.2021 року, де зафіксовано, що у ОСОБА_17 легкі тілесні ушкодження. Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_13 кримінальних правопорушень.
Щодо ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України. Санкція ч. 4 ст. 189 КК України відносить інкримінований злочин до особливо тяжкого і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна; санкція ч. 3 ст. 146 КК України та ч. 2 ст. 127 КК України відносить інкриміновані злочини до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 раніше не судимий, однак підозрюється у вчиненні декількох злочинів, один з яких особливо тяжкий, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, у разі застосування запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою, він може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання. Отже, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що підозрюваний може вчиняти в подальшому дії з метою переховування. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, хоча останній є мінімальним. У свою чергу, наявність ризику незаконного впливу на потерпілих прокурором не доведено. Отже, слідчий суддя вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (у тому числі щодо належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків) і руху кримінального провадження. На думку слідчого судді, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення. Про обрання відносно підозрюваного особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до підозрюваного особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації. Отже, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Водночас, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. А тому, на думку слідчого судді, відсутні підстави для передбачення можливості призначення застави як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в :

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Ухвала про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою діє до 01.07.2021 року включно.
Утримувати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою у Державній установі «Київській слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 12.05.2021 об 08.30 год.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1