Дата документу 25.05.2021 Справа № 332/1189/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/1189/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/299/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Жовті Води, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює аналітиком групи контролю захисту інформаційних систем ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.359, ч.2 ст.163 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Прокурор Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, за недоведеністю стороною обвинувачення, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.359, ч.2 ст.163 КК України.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить вказаний вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок яким визнати ОСОБА_6 винним та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 359 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 359 КК України - 4 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 163 КК України 5 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки. Застосувати до обвинуваченого положення п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого з органу з питань пробацїї та повідомляти уповноваженого з органу з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що висновок суду про визнання протоколу обшуку від 17 серпня 2016 року недопустимим доказом є помилковим, оскільки досудове розслідування проведено у передбачений законом спосіб та відповідно до вимог закону.
Висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що полягає у наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновку суду, але у судовому рішенні не зазначено, чому саме взято до уваги одні докази і відкинуто інші.

Так, суд у своєму рішенні послався на показання свідків сторони обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як на такі, що не вказують на причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому злочинів, що є хибним твердженням, оскільки свідки є особами, які працювали у одному кабінеті №138 з обвинуваченим, безпосередньо у судовому засіданні підтвердили, що системний блок «АМИ», на НТМД Hitachi s/n TCELVR8R, на якому була встановлена ПЗ «Стахановець», використовував у роботі саме ОСОБА_6 та робоче місце останнього знаходилось біля вікна у правому дальньому куті кабінету №138 від вхідної двері до каб. № 138, де під час обшуку було вилучено системний блок «АМИ».

Також належність системного блоку «АМИ», на НТМД Hitachi s/n TCELVR8R якого було встановлено ПЗ «Стахановець», обвинуваченому ОСОБА_6 також підтверджується письмовими доказами: протоколом огляду від 10 квітня 2018 року, протоколом обшуку від 17 серпня 2016 року.

Зазначення судом першої інстанції про те, що втручання у листування ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яке інкримінується ОСОБА_6 , здійснювалось не в особисте листування осіб і не в їх приватні електронні пошти, а щодо корпоративної пошти, яка є власністю підприємства і вся службова інформація не є приватною, що не відповідає дійсності оскільки було втручання саме у приватне спілкування.

Під час безпосереднього допиту у судовому засіданні свідків обвинувачення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 останні повідомили, що дозволи кому-небудь, у тому числі працівникам управління безпеки ПАТ «ДСС», на негласне отримання інформації з їх робочих комп`ютерів та електронних скриньок, які фактично належить ПрАТ «ДСС», однак доступ до яких обмежено самим підприємством, не надавали. Про те, що за їх діями у робочий час при здійсненні особистої переписки ведеться негласне стеження та копіювання файлів, не знали, та згоди на це не давали.

Крім того, свідок ОСОБА_12 повідомила, що надана для огляду переписка з електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яку надало підприємство, дійсно належить їй, і це не стосується роботи, це є її особиста переписка. Дозвіл для огляду її особистої переписки не надавала.

Вищенаведені показання судом залишено поза увагою (не відображені у мотивувальній частині вироку) та не надано їм правової оцінки, а оцінку лише надано тим показанням, які, на думку суду, доводять невинуватість обвинуваченого.

Показання свідків підтверджені письмовими доказами, які суд визнав допустимими, а саме: протоколом огляду від 11 жовтня 2017 року за участі свідка ОСОБА_12 , під час якого остання підтвердила, що надані їй на огляд «скріншоти» зроблені з її комп`ютера - робочого столу та електронної пошти, де зберігалась приватна інформація), без її дозволу; протоколом огляду від 02 вересня 2017 року за участі свідка ОСОБА_14 , під час якого останній підтвердив, що надані йому для огляду «скріншоти» зроблені з його комп`ютера - робочого столу, без його дозволу.

Досліджені у суді докази спростовують посилання суду на доступ до службової інформації, оскільки було втручання у приватне спілкування.

Судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно з вироком суду, органом досудового розслідування ОСОБА_6 висунуте обвинувачення в такій редакції:
В період з 07 вересня 2015 року по 17 серпня 2016 року ОСОБА_6 , будучи аналітиком групи контролю захисту інформаційних систем ПрАТ «ДСС», перебуваючи на своєму робочому місці, в кабінеті №138 адміністративної будівлі ПрАТ «ДСС», за адресою: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе,81, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання шкідливих наслідків, будучи обізнаним з технічними характеристиками та функціональними можливостями ПЗ «Стахановец», спрямованого на негласне отримання інформації, та бажаючи отримати можливість вільного доступу до вхідного та вихідного мережевого трафіку, інформації, яка міститься на електронних носіях інформації, зображення з екрану користувача, веб-камери, звукозапису з мікрофону персональних електронних обчислювальних машин (далі ПЕОМ), інформації про активність встановлених процесів, використовуючи комп`ютерну техніку, яка належить ПрАТ «ДСС» - накопичувач на твердому магнітному диску (далі - НТМД) Hitachi s/n TCELVR8R системного блоку «АМИ», з написом «112033/39», сер.№76735 інв.№112033139 та монітор «Philips», AU5A, сер.№ 31 інв.№ 112050652, який відповідно до займаної посади закріплений за ним, за допомогою програм та компонентів ПЗ «Стахановец»: ВOSS Online (http://170/16/65/170/stkh/); ВOSS Online (http://localhost/stkh/); «Стах@новец Администратор»; «Стах@новец Сервер», які встановлені невстановленою особою у невстановлений досудовим розслідуванням час, здійснював керування, контроль і моніторинг над клієнтськими частинами ПЗ «Стахановец» встановленими на НТМД WD s/n:WCAYUC76634 системного блоку сер. № СZС130468Н, інв. № 112050197 який використовувався начальником відділу транспортної логістики ПрАТ «ДСС» ОСОБА_12 , у режимах «снимки экрана» та «теневое копирование» негласно, у скритній формі та приховано від користувача ПЕОМ ОСОБА_12 , отримував та зберігав інформацію у вигляді «снимок экрана» та даних про активні дії ПЕОМ сер. № СZС130468Н інв. № 112050197.
Відповідно до висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ №76/3-407/2 від 18 січня 2017 року, системний блок «АМИ» з написом «112033/39», сер. №76735 інв. №112033139 та системний блок сер. №СZС130468Н інв. №112050197 у комплексі із ПЗ «Стахановец», яка на них встановлена, відноситься до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, в період з 10 березня 2016 року по 17 серпня 2016 року ОСОБА_6 , перебуваючи на своєму робочому місці, в кабінеті №138 адміністративної будівлі ПрАТ «ДСС», за адресою: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, 81, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання шкідливих наслідків, будучи обізнаним з технічними характеристиками та функціональними можливостями ПЗ «Стахановец», спрямованого на негласне отримання інформації та бажаючи отримати можливість вільного доступу до вхідного та вихідного мережевого трафіку, інформації, яка міститься на електронних носіях інформації, зображення з екрану користувача, веб-камери, звукозапису з мікрофону ПЕОМ, інформації про активність встановлених процесів, використовуючи комп`ютерну техніку, яка належить ПрАТ «ДСС» - НТМД Hitachi s/n ТСЕLVR8R системного блоку «АМИ», з написом «112033/39», інв. № 76735 інв. № 112033139 та монітор «Philips», AU5A, сер. № 31 інв. № 112050652, який відповідно до займаної посади закріплений за ним, за допомогою програм та компонентів ПЗ «Стахановець»: ВOSS Online (http://170/16/65/170/stkh/); ВOSS Online (http://localhost/stkh/); «Стах@новец Администратор»; «Стах@новец Сервер», які встановлені невстановленою особою у невстановлений досудовим розслідуванням час, здійснював керування, контроль і моніторинг над клієнтськими частинами ПЗ «Стахановец» встановленими на НТМД WD s/n: WCAYUC64788 системного блоку НР сер. № СZС130467Т, інв. № 112050239 який використовувався начальником управління логістики ПрАТ «ДСС» ОСОБА_13 , у режимах «снимки экрана» та «теневое копирование» негласно, у скритній формі та приховано від користувача ПЕОМ ОСОБА_13 , отримував та зберігав інформацію у вигляді «снимок экрана» та даних про активні дії ПЕОМ НР сер. № СZС130467Т, інв. № 112050239.
Відповідно до висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ №76/3-407/2 від 18 січня 2017 року, системний блок «АМИ» з написом «112033/39», сер. №76735 інв. № 112033139 та системний блок НР сер. СZС № 130467Т інв. №112050239 у комплексі із ПЗ «Стахановец», яка на них встановлена, відноситься до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.
Окрім того, ОСОБА_6 , в період з 07 вересня 2015 року по 17 серпня 2016 року, перебуваючи на своєму робочому місці, в кабінеті №138 адміністративної будівлі ПрАТ «ДСС», за адресою: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе,81, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання шкідливих наслідків, достовірно розуміючи, що ПЗ «Стахановец», яка була встановлена на комп`ютерну техніку ПрАТ «ДСС» - системні блоки «АМИ», з написом «112033/39», інв. № 76735 інв. № 112033139, сер. № СZС130468Н, інв. № 112050197 та НР сер. СZС № 130467Т інв. № 112050239, які у комплексі відносяться до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, відповідно до висновку експерта №76/3-407/2 від 18 січня 2017 року, маючи прямий злочинний умисел на порушення конституційних прав працівників ПрАТ «ДСС» ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на таємницю кореспонденції, без їх добровільної згоди, шляхом незаконного ознайомлення із відомостями та повідомленнями, що передаються через комп`ютер, діючи умисно, за допомогою програм та компонентів ПЗ «Стахановец»: ВОSS Online (http://170/16/65/170/stkh/); ВOSS Online (http://localhost/stkh/); «Стах@новец Администратор»; «Стах@новец Сервер», здійснював керування, контроль і моніторинг над клієнтськими частинами ПЗ «Стахановец» встановленими на НТМД WD s/n: WCAYUC64788 системного блоку НР сер. № СZС130467Т, інв. № 112050239 яким користувався ОСОБА_13 та НТМД WD s/n: WCAYUC76634 системного блоку сер. №СZС130468H, інв. №112050197, яким користувалась ОСОБА_12 , у режимах «снимки экрана» та «теневое копирование», а отриману негласним та у скритній формі кореспонденцію (інформацію) зберігав у вигляді «снимок экрана» (скріншоти) на НТМД Hitachi s/n TCELVR8R, розміщеному у системному блоці «АМИ» з написом «112033/39», сер. № 76735 інв. № 112033139, який був за ним закріплений, як за працівником ПрАТ «ДСС».
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за: ч.1 ст.359 КК України як незаконне використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації; ч.2 ст.359 КК України як незаконне використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, вчинене повторно; ч.2 ст.163 КК України як порушення таємниці кореспонденції, що передається через комп`ютер, вчинене з використанням спеціальних засобів, призначених для негласного зняття інформації.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи виправданою, зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані в провадженні докази у їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини провадження та обґрунтовано виправдав ОСОБА_6 за ч.ч.1,2 ст.359, ч.2 ст.163 КК України за відсутністю в діях останнього вказаного кримінального правопорушення.
При цьому, суд навів у вироку належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, відповідно до обвинувального акта, обвинуваченому ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
ч.1 ст.359 КК України, тобто в незаконному використанні спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації;
ч.2 ст.359 КК України незаконне використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, вчинене повторно;
ч.2 ст.163 КК України порушення таємниці кореспонденції, що передається через комп`ютер, вчинене з використанням спеціальних засобів, призначеного для негласного зняття інформації.
Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях не визнав та пояснив, що працює на ПрАТ «Дніпроспецсталь» з 2013 року. На час інкримінованих подій працював аналітиком групи контролю захисту інформаційних систем підприємства. До його обов`язків входило проведення інструктажу з новими працівниками підприємства щодо існуючої політики інформації безпеки, контроль роботи автовагового господарства. Робочим місцем на підприємстві був 138 кабінет у будівлі заводоуправління, однак за специфікою обов`язків він міг працювати будь-де. За весь час роботи він не вчиняв жодних злочинів. Про програму «Стахановець» йому стало відомо від органу досудового розслідування. Такого програмного забезпечення він ніколи не встановлював і не використовував. Жодних дій, спрямованих на протизаконне отримання інформації щодо інших працівників підприємства ДСС не здійснював. На підприємстві ДСС відсутнє «закріплення» конкретного системного блоку (комп`ютеру) за конкретним працівником. На підприємстві наявна локальна мережа, до якої підключена велика кількість ПК і з будь-якого робочого місця будь-який працівник може здійснювати роботу, шляхом входу в локальну мережу за допомогою власного логіну та паролю, який у кожного працівника є унікальним. Зазначив, що електронні адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 , zbutzv@ dss.com.ua, ІНФОРМАЦІЯ_3 , які фігурують у його обвинувачені, не є особистими. Зазначив, що домен ІНФОРМАЦІЯ_3 і відповідно поштовий сервер @dss.com.ua з усіма електронними адресами на ньому є власністю підприємства Дніпроспецсталь і ці електронні поштові адреси видаються працівникам при працевлаштуванні та анулюються при звільненні, є суто робочими адресами і жодним чином не призначені для особистої кореспонденції в силу Політики інформаційної безпеки, затвердженої на підприємстві.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено належними, допустимими та достатніми доказами винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.359, ч.2 ст.163 КК України.
З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст.359 КК України, полягає у суспільно-небезпечних діях незаконному використанні вказаних технічних засобів. Так, під використанням спеціальних технічних засобів розуміється застосування їх, залежно від конкретного виду, за прямим призначенням. Використання спеціальних технічних засобів в Україні дозволяється відповідним оперативним підрозділам на підставах і за умов, визначених законом. У будь-якому іншому випадку їх використання є незаконним.
Об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.163 КК України, становить порушення таємниці: листування, телефонних розмов, телеграфних повідомлень, інших повідомлень, що передаються засобами зв`язку чи через комп`ютер.
Порушення вказаної таємниці полягає у вчиненні будь-яких дій, що полягають у незаконному ознайомленні з відомостями та повідомленнями приватних осіб, що передаються засобами зв`язку або через комп`ютер, без згоди громадянина або з недотриманням встановленого законом порядку ознайомлення з такими відомостями чи повідомленнями, або їх неправомірному розголошенні. Такими діями можуть бути перлюстрація особистої кореспонденції, ознайомлення з змістом телеграм, електронної пошти, підслуховування телефонних переговорів, повідомлення сторонніх осіб про факт листування, телефонної розмови, телефонного чи іншого повідомлення тощо.
З суб`єктивної сторони дані злочини характеризуються прямим умислом.
На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на показання свідків, експерта та письмові докази.
Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що з 02 листопада 2009 року вона працює на посаді начальника відділу транспортної логістики ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна». У своїй діяльності вона використовує персональний комп`ютер, що знаходиться у неї в кабінеті. З урахуванням специфіки діяльності відділу, вона може використовувати будь-який комп`ютер на підприємстві, через власні логін та пароль. Майже всі комп`ютери на підприємстві підключені до внутрішньої мережі та мають доступ до Інтернет мережі. Вона також має свою електронну пошту, зареєстровану на домені dss., що належить підприємству. Пароль доступу до її логіну знають всі працівники її відділу і це пов`язано зі специфікою діяльності. Свідок підтвердила, що 17 серпня 2016 року представниками правоохоронних органів з її кабінету був вилучений ПК, за яким вона працювала. Пояснила, що іноді використовувала ПК підприємства, що приєднаний до внутрішньої мережі, для приватного спілкування в соціальних та професійних мережах, зокрема у LinkedIn. На запитання прокурора, свідок підтвердила свою участь під час огляду в УСБУ в Запорізькій області носія інформації НТМД Maxtor M3Portable, Model: HX-M500TCB/GM 500ГГб. та збереженої інформації відповідно. Зазначила, що оглянуті графічні зображення дійсно отримані з комп`ютера, яким вона користувалась на підприємстві. В той же час, на запитання захисту свідок зазначила, що при прийомі на роботу вона була ознайомлена і погодилась із політикою інформаційної безпеки, яка існує на ПАТ «ДСС», у зв`язку із чим підписала спеціальну угоду. Вона Розуміла та усвідомлювала, що служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки підприємства могли моніторити її діяльність, ознайомлюватись з її перепискою під час роботи. Свідок зазначила, що моніторинг її спілкування через ПК під час робочої діяльності на підприємстві працівниками відповідних служб жодних конституційних прав її не порушив та шкоди не завдав. Із обвинуваченим ОСОБА_6 вона не знайома.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що з серпня 2014 року він обіймає посаду начальника управління логістики ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна». Структурно управління складається з відділу транспортної логістики, відділу організації та планування відвантаження, відділу митного оформлення та складу готової продукції. У своїй діяльності він використовує персональний комп`ютер, що знаходиться у нього в кабінеті, через власні логін та пароль. Комп`ютер підключений до внутрішньої мережі та має доступ до мережі Інтернет. Пароль до свого логіну він нікому не повідомляв. Він використовував ПК тільки для роботи. Він має свою електрону пошту, зареєстровану на домені dss., який належить підприємству. На запитання прокурора свідок підтвердив свою участь під час огляду в УСБУ в Запорізькій області носія інформації НТМД Maxtor M3Portable, Model: HX-M500TCB/GM 500ГГб. та збереженої інформації відповідно. Зазначив, що оглянуті графічні зображення дійсно отримані з комп`ютера, яким він користувався на підприємстві. В той же час, на запитання захисту свідок зазначив, що при прийомі на роботу він був ознайомлений і погодився із політикою інформаційної безпеки, яка існує на ПАТ «ДСС», у зв`язку із чим підписав спеціальну угоду. Він розумів та усвідомлював, що служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки підприємства могли моніторити його діяльність, ознайомлюватись із перепискою під час роботи. Свідок зазначив, що моніторинг його спілкування через ПК під час робочої діяльності на підприємстві, працівниками відповідних служб, жодних конституційних прав його не порушили та шкоди не завдали.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що приблизно з січня 2013 року по січень 2014 року він працював на посаді аналітика комп`ютерних систем ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна». Робота була пов`язана з інформаційною безпекою підприємства. При прийомі на роботу він був ознайомлений і погодився із політикою інформаційної безпеки підприємства. Під час роботи на зазначеній посаді програмне забезпечення «Стахановець» він не використовував.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що з лютого 2014 року він працює у ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна». На даний час він обіймає посаду аналітика групи контролю та захисту інформації. Він знайомий із ОСОБА_6 , з яким разом працював, та на час проведення обшуку на підприємстві працівниками СБУ України у серпні 2016 року, працювали в одному кабінеті №138. Під час виконання своїх професійних обов`язків він використовував ПК, який знаходився у службовому кабінеті та був за кабінетом закріплений. ОСОБА_6 працював за іншим ПК, що був підключений до внутрішньої мережі підприємства. На час проведення обшуку він перебував у відпустці. З програмним забезпеченням «Стахановець» він не знайомий, у роботі його не використовує.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 - заступник начальника відділу інфраструктурних рішень ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» суду пояснив, що він на підприємстві займається ремонтом комп`ютерної техніки підприємства. Приймає участь в інвентаризаціях, пояснив що ПК підприємства закріпляються за службовими кабінетами, а не за конкретними особами. Під час своєї роботи із програмним забезпеченням «Стахановець» не знайомий.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 заступник голови правління з економічної безпеки ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» суду пояснив, що йому підлеглі управління економічної безпеки підприємства, відділ відеоспостереження та група контролю захисту інформаційних систем, у якій працює ОСОБА_6 . Вся оргтехніка підприємства підключена до внутрішньої мережі та має доступ до Інтернет мережі. Він як працівник підприємства має свою електронну пошту, зареєстровану на домені dss., який належить підприємству. Відповідно має власний пароль доступу та логін. Використання власної техніки працівниками, крім мобільних телефонів, можливо лише через службову доповідну. На підприємстві існує політика інформаційної безпеки, з якою ознайомлюється кожний працівник при прийомі на роботу. Йому невідомо про використання під час виконання службових обов`язків його підлеглими програмного забезпечення «Стахановець».
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 аналітик групи захисту інформаційних систем ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» суду пояснив, що на підприємстві працює з 2012 року, із ОСОБА_6 , який є його колегою з 2015 року. У його обов`язки входить контроль за доступом до інформаційних систем підприємства; контроль за ваговим господарством, обслуговування «комп`ютерного парку» управління економічної безпеки, тощо. ОСОБА_17 є його безпосереднім керівником. У серпні 2016 року він працював у кабінеті №138 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . На час проведення обшуку він перебував у відпустці. З програмним забезпеченням «Стахановець» не знайомий, у роботі його не використовує. Він є розробником політики економічної безпеки на підприємстві, з якою ознайомлюються при прийомі на роботі. Йому невідомо про використання ОСОБА_6 у своїй діяльності програмного забезпечення «Стахановець».
Крім того, на підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на письмові докази:
повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.3 ст.359 КК України заступника начальника ГВ БКОЗ ОСОБА_18 від 29 червня 2016 року, адресоване військовому прокурору Запорізького гарнізону ОСОБА_19 (т.2 а.п.4);
витяг з ЄРДР кримінального провадження № 0000092 від 29 червня 2016 року, підписаний заступником військового прокурора ОСОБА_20 за ч.3 ст. 359 КК України з фабулою такого змісту: посадові особи одного із підприємств, використовуючи своє службове становище, організували незаконне придбання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації та незаконно їх використовують для можливого отримання неправомірної вигоди від інших посадових осіб зазначеного підприємства (т.2 а.п.5);
постанову про призначення групи прокурорів для здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням від 29 червня 2016 року (т.2 а.п.6-7);
постанову військового прокурора Південного регіону України про доручення проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000092 за ч.3 ст.359 КК України слідчим військової прокуратури Запорізького гарнізону від 29 червня 2016 року (т.2 а.п.8-9);
доручення про проведення досудового розслідування від 29 червня 2016 року, повідомлення про початок досудового розслідування від 29 червня 2016 року, постанова про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні від 30 липня 2016 року (т.2 а.п.10-13);
постанову про визначення підслідності кримінального правопорушення від 05 липня 2017 року за підписом заступника військового прокурора Запорізького гарнізону ОСОБА_20 , згідно з якою, визначено підслідність у кримінальному провадженні за №0000092 за ч.3 ст.359 КК України за слідчим УСБУ в Запорізькій області (т.2 а.п.14-15);
доручення про проведення досудового розслідування від 19 липня 2017 року, повідомлення про початок досудового розслідування від 20 липня 2017 року, постанова про доручення проведення досудового розслідування групі слідчих від 05 жовтня 2017 року, постанову та повідомлення про призначення групи прокурорів від 12 липня 2017, постанову та повідомлення про зміну групи прокурорів від 24 жовтня 2017 року (т.2 а.п.16-22);
рапорт слідчого СВ УСБУ ОСОБА_21 від 29 березня 2018 року про самостійне виявлення кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 за ознаками ч.2 ст.163 КК України (т.2 а.п.23);
витяг з ЄРДР кримінального провадження №0000032 від 30 березня 2018 року, підписаний слідчим УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_21 за ч.2 ст.163 КК України з фабулою такого змісту: співробітник ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» ОСОБА_6 за допомогою спеціального технічного засобу для негласного отримання інформації програмне забезпечення «Стахановец» здійснив доступ до особистої кореспонденції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (т.2 а.п.24);
доручення про проведення досудового розслідування від 29 березня 2018 року, повідомлення про початок досудового розслідування, постанова та повідомлення про призначення групи прокурорів від 30 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0000032 від 30 березня 2018 року (т.2 а.п.25-28);
рапорт слідчого СВ УСБУ ОСОБА_21 від 29 березня 2018 року про самостійне виявлення кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 за ознаками ч.1 ст.359 КК України (т.2 а.п.29);
витяг з ЄРДР кримінального провадження №0000033 від 30 березня 2018 року, підписаний слідчим УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_21 за ч.1 ст.359 КК України з фабулою такого змісту: співробітник ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» ОСОБА_6 в період з 13 червня 2016 року по 17 серпня 2016 року використовував програмне забезпечення «Стахановец» для негласного отримання інформації стосовно інших співробітників цього ж підприємства (т.2 а.п.30);
доручення про проведення досудового розслідування від 29 березня 2018 року, повідомлення про початок досудового розслідування, постанову та повідомлення про призначення групи прокурорів від 30 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0000033 від 30 березня 2018 року (т.2 а.п.31-34);
постанову про визначення підслідності від 30 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0000032 від 30 березня 2018 року за ч.2 ст.163 КК України за СВ УСБУ в Запорізькій області (т.2 а.п.35);
постанову прокурора ОСОБА_7 від 30 березня 2018 року про об`єднання в одне провадження кримінальних проваджень №0000092 від 29 червня 2016 року за ч.3 ст.359, №0000032 від 30 березня 2018 року за ч.2 ст.163 КК України, №0000033 від 30 березня 2018 року за ч.1 ст.359 КК України (т.2 а.п.36);
ухвалу слідчого судді ОСОБА_22 від 12 серпня 2016 року, постановлену у кримінальному провадженні №0000092 від 29 червня 2016 року щодо надання слідчому військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_23 дозволу на проведення обшуку на території ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», з метою фіксації та відшукання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації та документації на неї, у тому числі аудіо-, відео засобів; засобів стільникового зв`язку; електронно-обчислювальної техніки і інших електронних носіїв інформації; інших речей, обіг яких заборонено законодавством України та предметів, які здатні послужити доказами у кримінальному провадженні (т.2 а.п.37);
протокол обшуку від 17 серпня 2016 року, складений слідчим слідчої військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_23 , згідно з яким (акцентовано стороною обвинувачення) під час обшуку серед переліку вилученого майна, вилучені: в кабінеті 232 начальника управління логістики ОСОБА_13 монітор «LG» серійний номер 012UXDM54770, системний блок «НР» серійний номер CZC130467Т; в кабінеті №138 комп`ютер ОСОБА_6 , а саме системний блок CZC130466W, монітор «Philips» серійний номер AU5A112400003, системний блок «АМИ» № 76735; добровільно виданий представником підприємства ОСОБА_24 системний блок «НР» № CZC130468Н, який стояв на складі готової продукції відділу логістики (т.2 а.п.42-50);
постанову про визнання речовими доказами від 18 серпня 2016 року документів та речей, вилучених під час обшуку від 17 серпня 2016 року, серед яких системний блок «НР» серійний номер «CZC130467T», системний блок серійний номер «CZC130466W» та монітор фірми «Philips» серійний номер «AU5A», системний блок «АМИ» № 76735, системний блок фірми «НР» серійний номер «CZC130468H» (т. 2 а.п.70-75);
протокол огляду від 20 вересня 2016 року роздруківок Інтернет записів ОСОБА_25 та Білого, які постановою від 20 вересня 2016 року ,визнані речовим доказом (т.2 а.п.76-81);
висновок судової експертизи №76/3-407/2 від 18 січня 2017 року, згідно з яким, технічні засоби три системні блоки чорного кольору : «АМИ» з написом «112033/39» та наліпкою із серійним номером «76735», «НР» з написом «112050239» та наліпкою із серійним номером «CZC130467T», «НР» з написом «112050197» та наліпкою із серійним номером «CZC130468H» у комплексі із ПЗ «Стахановец», яке на них встановлено, відносяться до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації. Виявлені наявні та видалені аудіо-, відео файли, графічні файли, текстові документи, а також текстові документи, що містять ключове слово «Дніпроспецсталь» записані на НТМД Maxtor M3Portable, Model: HX-M500TCB/GM 500ГГб. (т.2 а.п.84-108).
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_26 перед початком огляду системного блоку акцентував увагу на тому, що перед та під час експертного дослідження інформація, що міститься у системному блоці речовому доказі не змінюється. Дослідження виявленої у речовому доказі інформації проводиться на базі еталонної копії. Під час включення системного блоку, на моніторі відображається автоматичне завантаження оперативної системи «Ubuntu». На час огляду встановлена дата в BIOS - 17.06.2008. Під час огляду змісту системного блоку, через оперативну систему Windows, у порівнянні із дослідною частиною висновку експерта, експертом констатовано, що каталог «screens» змінений 13 жовтня 2017 року, не містить жодної папки, хоча у висновку експерта (а.с. 6 експертизи) вбачається що у каталозі «screens» (зберігаються знімки екрану) містились папки:
- « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з файлами типу «pdf», «txt», «docx»;
- «dss.local_DT-DIST50197_alekseenko.mar» з файлами типу «jpg»;
- «dss.local_DT-DIST50239_belyi.pavel» з файлами типу «jpg»;
- «dss.local_DT-PRU42869_novoselova.gal» з файлами типу «jpg».
Експертом констатовано, що каталог «shadowcopy» змінений 13 жовтня 2017 року, не містить одну папку «42599», хоча у висновку експерта (а.п.7 експертизи) вбачається що каталог «shadowcopy», (зберігаються дані про активні дії, які можливо здійснювались на клієнтських ПЕОМ, що у подальшому можуть використовуються для різного роду звітів) містить папки у кількості 43 штук.
Експерт висловив дві версії зміни досліджених папок: умисна зміна будь-ким змісту цих папок 13 жовтня 2017 року чи самовидалення, з урахуванням особливостей програмного забезпечення «Стахановець»;
протокол огляду від 10 квітня 2018 року інформації, яка збережена на НТМД Maxtor M3Portable, Model: HX-M500TCB/GM 500ГГб додаток 2 до висновку судової експертизи №76/3-407/2 від 18 січня 2017 року, з долученими роздрукованими файлами на 46 арк. (т.2 а.п.109-176);
протокол огляду від 11 жовтня 2017 року за участю ОСОБА_12 носія інформації НТМД Maxtor M3Portable, Model: HX-M500TCB/GM 500ГГб. та збереженої інформації відповідно. Під час огляду каталогу screens/local_DT-DIST50197.mar встановлено, що негласне зняття інформації з комп`ютера ОСОБА_12 , шляхом створення та передачі скриншотів здійснювалось з 07 вересня 2015 року по 17 серпня 2016 року (т.3 а.п.1-26);
протокол огляду від 02 вересня 2017 року за участю ОСОБА_13 , носія інформації НТМД Maxtor M3Portable, Model: HX-M500TCB/GM 500ГГб. та збереженої інформації відповідно. Під час огляду каталогу screens/local_DT-DIST50239_belyi.pavel встановлено, що негласне зняття інформації з комп`ютера ОСОБА_13 , шляхом створення та передачі скриншотів здійснювалось з 13 червня 2016 року по 17 серпня 2016 року (т.3 а.п.27-33);
клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 28 серпня 2017 року, ухвала слідчого судді ОСОБА_22 від 30 серпня 2017 року, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27 вересня 2017 року, згідно з якими наданий дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, які у подальшому вилучені з ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна» та долучені до кримінального провадження: положення про діяльність Управління з економічної безпеки ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна»; особова справа, посадова інструкція та наказ про призначення на посаду заступника голови правління з питань економічної безпеки ОСОБА_17 ; особові справи, витяги з наказів про призначення на посади, посадові інструкції та службові характеристики співробітників Управління з економічної безпеки ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна» ОСОБА_27 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 (т.3 а.п.34-136);
клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 08 листопада 2017 року, ухвала слідчого судді ОСОБА_22 від 10 листопада 2017 року, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 08 грудня 2017 року, згідно з якими наданий дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, які у подальшому вилучені з ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна» та долучені до кримінального провадження: документи щодо обліку, програмного забезпечення та користувачів комп`ютерної техніки у кількості 17 одиниць; документи щодо бухгалтерського обліку, інвентаризаційної відомості станом на 17 серпня 2016 року; табелі обліку робочого часу за період з 01 січня 2015 року по 17 серпня 2016 року співробітників ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна» ОСОБА_17 , ОСОБА_27 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 (т.3 а.п.137-267);
протокол огляду від 29 серпня 2017 року Інтернет ресурсів, стосовно пошуку інформації про програмне забезпечення «Стахановец» (т.4 а.п.1-4).
Крім того, судом першої інстанції досліджені письмові докази, надані стороною захисту:
належним чином завірена копія політики інформаційної безпеки ПАТ «Дніпроспецсталь» Загальні положення, введеною в дію наказом голови правління №267 від 10 жовтня 2014 року (т.5 а.п.4-16);
належним чином завірена копія політики інформаційної безпеки ПАТ «Дніпроспецсталь» Положення по організації та управлінню правами доступу у корпоративній інформаційній мережі, введену в дію наказом голови правління №267 від 10 жовтня 2014 року (т.5 а.п.17-26);
належним чином завірена копія політики інформаційної безпеки ПАТ «Дніпроспецсталь» Положення з інформаційної безпеки виробничо-технічної діяльності, напрямок АСУТП, введену в дію наказом голови правління №267 від 10 жовтня 2014 року (т.5 а.п.27-35);
належним чином завірена копія політики інформаційної безпеки ПАТ «Дніпроспецсталь» Положення з інформаційної безпеки сервісу корпоративних файлів загального доступу на мережевих дисках, введену в дію наказом голови правління №267 від 10 жовтня 2014 року (т.5 а.п.36-43);
належним чином завірена копія політики інформаційної безпеки ПАТ «Дніпроспецсталь» Положення з інформаційної безпеки сервісу корпоративної електроної пошти, введену в дію наказом голови правління №267 від 10 жовтня 2014 року (т.5 а.п.44-51);
належним чином завірена копія політики інформаційної безпеки ПАТ «Дніпроспецсталь» Положення з інформаційної безпеки сервісу доступу до мережі Інтернет, введену в дію наказом голови правління №267 від 10 жовтня 2014 року (т.5 а.п.52-59);
належним чином завірена копія спеціальної угоди про нерозголошення конфіденційної інформації з ОСОБА_13 від 26 лютого 2009 року (т.5 а.п.60);
належним чином завірена копія спеціальної угоди про нерозголошення конфіденційної інформації з ОСОБА_12 від 17 червня 2011 року (т.5 а.п.61);
належним чином завірена копія спеціальної угоди про нерозголошення конфіденційної інформації з ОСОБА_12 від 15 жовтня 2014 року (т.5 а.п.62);
належним чином завірена копія спеціальної угоди про нерозголошення конфіденційної інформації з ОСОБА_13 від 15 жовтня 2014 року т.5 а.п.63).

Дослідивши вищевказані докази як кожен окремо так і у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ці докази не підтверджують поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_6 у вищевказаних правопорушеннях.
При цьому суд обґрунтовано звернув увагу на те, що згідно з речовими доказами та показаннями свідків:
-не встановлені обставини, які б вказували на використання обвинуваченим ОСОБА_28 засобів негласного отримання інформації,
-не вказують на причетність обвинуваченого до використання засобів негласного отримання інформації,
-не доведено приналежність системного блоку «АМИ» з написом «112033/39» сер.№76735 інв.№112033139 обвинуваченому ОСОБА_6 .
Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що з урахуванням специфіки діяльності відділу може використовувати будь-який комп`ютер на підприємстві, через власні логін та пароль.
Вона також має свою електронну пошту, зареєстровану на домені dss., що належить підприємству, при прийомі на роботу вона була ознайомлена і погодилась із політикою інформаційної безпеки, яка існує на ПАТ «ДСС», у зв`язку із чим підписала спеціальну угоду. Розуміла та усвідомлювала, що служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки підприємства могли моніторити її діяльність, ознайомлюватись з її перепискою під час роботи.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що використовував ПК тільки для роботи. Він має свою електрону пошту зареєстровану на домені dss., який належить підприємству, зазначив, що при прийомі на роботу він був ознайомлений і погодився із політикою інформаційної безпеки, яка існує на ПАТ «ДСС», у зв`язку із чим підписав спеціальну угоду. Розумів та усвідомлював, що служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки підприємства могли моніторити його діяльність, ознайомлюватись із перепискою під час роботи.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що ПК підприємства закріпляються за службовими кабінетами, а не за конкретними особами.
Крім того, як обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, а інші свідки не спростували те, що на підприємстві наявна локальна мережа, до якої підключена велика кількість ПК і з будь-якого робочого місця будь-який працівник може здійснювати роботу, шляхом входу в локальну мережу за допомогою власного логіну та паролю, який у кожного працівника є унікальним.
Зазначив, що електронні адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 , zbutzv@ dss.com.ua, ІНФОРМАЦІЯ_3 , які фігурують у його обвинувачені, не є особистими. Домен ОСОБА_29 і відповідно поштовий сервер @dss.com.ua з усіма електронними адресами на ньому є власністю підприємства Дніпроспецсталь і ці електронні поштові адреси видаються працівникам при працевлаштуванні та анулюються при звільненні, є суто робочими адресами і жодним чином не призначені для особистої кореспонденції в силу Політики інформаційної безпеки, затвердженої на підприємстві.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не спростовано той факт, що у будь-якому разі втручання в листування, яке інкримінується стороною обвинувачення, здійснювалося не в особисте листування осіб, а щодо корпоративної пошти, яка є власністю підприємства, і вся службова інформація в листуванні не є приватною, про що всі працівники підприємства попереджені та про що надали письмову згоду.
При цьому, суд зазначив у вироку, чому прийняв одні докази та відкинув інші, а доводи прокурора в апеляційній скарзі про протилежне суперечать змісту оскаржуваного вироку.

Звертає на себе увагу і той факт, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у цьому провадженні мають статус свідків, претензій до будь-кого, в т.ч. і до обвинуваченого ОСОБА_6 не мають та не вважають їх права порушеними.

Висновки суду в частині порушення правил щодо підслідності даного провадження на певному етапі розслідування також є обґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.216 КПК України, досудове розслідування злочинів, передбачених ст.359 КК України, здійснюють слідчі органів безпеки, а за ст. 163 КК України слідчі органів Національної поліції.
Частиною 7 статті 214 КПК України визначено, що відомості про кримінальне правопорушення, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань прокурором, повинні бути невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності, передані ним з наявними у нього матеріалами до органу досудового розслідування із дорученням проведення досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань з кримінального провадження №0000092 від 29 червня 2016 року, органом досудового розслідування вказано військову прокуратуру Запорізького гарнізону. Вказані відомості були внесені на підставі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення заступника начальника управління начальника ГВ БКОЗ ОСОБА_18 від 29 червня 2016 року (т.2 а.п.4-5).
Постановою про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення за ч.3 ст.359 КК України у кримінальному провадженні №0000092 проведення досудового розслідування одразу доручено слідчим військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України (т.2 а.п.8-9).
Постановою про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні від 30 липня 2016 року військового прокурора Запорізького гарнізону ОСОБА_19 призначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000092 від 29 червня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.359 КК України, до складу якої входили лише слідчі військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України (т.2 а.п.12-13).
За слідчим Управлінням Служби безпеки України в Запорізькій області визначено підслідність у даному кримінальному провадженні лише 05 липня 2017 року відповідною постановою про визначення підслідності кримінального правопорушення (т.2 а.п.14-15).
Постановою про доручення проведення досудового розслідування групі слідчих від 05 жовтня 2017 року призначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000092 від 29 червня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.359 КК України, до складу якої входили слідчі слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області (Т.2, а.с. 18).
Таким чином, належний орган досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було визначено лише через рік проведення досудового розслідування, тобто після проведення всіх основних слідчих дій та зібрання доказів у кримінальному провадженні.
З наведених обставин, докази, отримані саме військовою прокуратурою Запорізького гарнізону Південного регіону України як органом досудового розслідування під час розслідування в рамках кримінального провадження №000092 за ч.3 ст.359 КК України, судом обґрунтованою визнані недопустимими, як отримані не в порядку, встановленому КПК України, зокрема: протокол обшуку від 17 серпня 2016 року та усі речові докази, які були вилучені на підстави вказаного протоколу, та постанову про призначення експертизи від 13 вересня 2016 року і, зроблений на її підставі висновок експерта №76/3-407/2 від 18 січня 2017 року.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_6 вчинено злочини, якій йому інкриміновано, оскільки решта доказів є лише похідними від доказів, здобутих з істотним порушенням вимог КПК України, та які визнані недопустимими.
З приводу посилання прокурора в апеляційній скарзі на положення ч.5 ст.36, ч.2 ст.218 КПК України, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до вимог ч.5 ст.36 КПК України 9в редакції на час проведення досудового розслідування у цьому провадженні), Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у випадку неефективного досудового розслідування.
Тобто, передумовою реалізації прокурором передбачених ч.5 ст.36 КПК України повноважень має бути здійснення відповідним органом, визначеним у ст.216 КПК України, в кримінальному провадженні та встановлення за наслідками такого розслідування його неефективності.
У цьому провадженні органом досудового розслідування одразу було визначено військову прокуратуру та слідчим цієї прокуратури було доручено проведення досудового розслідування.
Тобто, підстави для доручення проведення досудового розслідування іншому органу, ніж визначений ст.216 КПК України, в цьому випадку відсутні.
В свою чергу, у разі доручення відповідним прокурором досудового розслідування іншому органу досудового розслідування без встановлення неефективності досудового розслідування органом досудового розслідування, встановленим ст.216 КПК України, зазначені уповноважені особи діятимуть поза межами своїх повноважень. У такому випадку матиме місце недотримання належної правової процедури застосування ч.5 ст.36 КПК України та порушення вимог статей 214, 216 КПК України.
Наслідком недотримання правової процедури як складового елементу принципу верховенства права є визнання доказів, одержаних в ході досудового розслідування недопустимими на підставі ст.86, п.2 ч.3 ст.87 КПК України як таких, що зібрані (отримані) неуповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку.
Така правова позиція викладена в Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 травня 2021 року в справі №640/5023/19, провадження №51-2917 кмо 20.
Аналогічна позиція викладена і в Постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі №563/1118 км20, провадження №51-1078 км 20.
Висновки суду повністю з цією правовою позицією узгоджуються.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає, а відповідно і підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.
На думку колегії суддів, доводи прокурора, викладені в цій скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Доводи прокурора про неповноту судового розгляду є необґрунтованими, оскільки суперечать матеріалам провадження, згідно з якими, суд дослідив всі надані сторонами докази та належним чином вирішив всі заявлені клопотання, вмотивувавши належним чином прийняте за наслідками їх розгляду рішення.
Твердження прокурора про те, що суд надав неправильну оцінку дослідженим доказам, не є переконливими.
Окрім того, прокурор в апеляційній скарзі, ставлячи під сумнів висновки суду щодо фактичних обставин провадження та досліджених доказів, не просить повторно дослідити ці обставини.
При апеляційному розгляді відповідних клопотань від прокурора теж не надходило.
Те, що суд у вироку не відобразив відомості щодо наявності або відсутності судимостей у обвинуваченого, щодо перебування останнього на обліку у медичних установах, його соціальних зв`язків, не свідчить про незаконність та необґрунтованість вказаного вироку, та не спростовує жодного з висновків суду.
Таким чином, подана прокурором апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Істотних порушень процесуального законодавства, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 за ч.ч.1,2 ст.359, ч.2 ст.163 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4