Справа № 527/361/21
провадження № 1-кс/527/115/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2021 року м. Глобине

Слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання слідчого ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000067 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 18 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
22 лютого 2021 року до суду надійшло клопотання слідчого ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000067 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 18 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
У своєму клопотанні слідчий зазначила, що у провадженні СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000067 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

17.02.2021 до чергової частини відділу поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 16.02.2021 близько 05.30 год. пішла з дому за місцем проживання по АДРЕСА_1 та не повернулась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19.02.2020 на території старого цвинтаря по вул. Гагаріна м. Глобине виявлено труп ОСОБА_6 , 1977 р.н., із тілесними ушкодженнями на обличчі.

На місце події направлено СОГ відділу поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.

19.02.2021 о 23 год. 50 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , було затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені вище вказаного злочину. Цього ж дня було проведено особистий обшук ОСОБА_7 , під час якого у останнього було виявлено та вилучено: штани джинсові темно-синього кольору; светр темного кольору з горизонтальним нанесенням смуг білого кольору; куртку зимову сірого кольору; сапоги зимові чорного кольору; труси; мобільний телефон ХІАОМІ ІМЕІ:1 № НОМЕР_1 ІМЕІ:2 № НОМЕР_2 ; сім-карту НОМЕР_3 .

Слідчий зазначає, що в кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що тимчасово вилучене майно є знаряддям та доказом вчинення кримінального правопорушення, і відповідає вимогам ст. 167 КПК України, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на вище вказане майно, яке було вилучене в ході особистого обшуку у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У судове засідання слідча не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, клопотання підтримувала.
Власник майна у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч.5, ч.7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчим суддею встановлено, що вилучене під час особистого обшуку майно у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, має значення речового доказу у кримінальному провадженні та може підлягати дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання слідчого подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України. Слідчим доведено наявність обставин, викладених в ч.11 ст. 170 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131,132, 167, 167,170-173, 175, 372, 309 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000067 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 18 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - задовольнити .
Накласти арешт на майно, яке було вилучене під час особистого обшуку у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ., штани джинсові темно-синього кольору; светр темного кольору з горизонтальним нанесенням смуг білого кольору; куртку зимову сірого кольору; сапоги зимові чорного кольору; труси; мобільний телефон ХІАОМІ ІМЕІ:1 № НОМЕР_1 ІМЕІ:2 № НОМЕР_2 ; сім-карту НОМЕР_3 , з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, відчуження, шляхом заборони власнику та володільцю користуватися майном, та шляхом заборони відчуження майна власником чи іншими особами, із залишенням його на території відділу поліції №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1