ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1586/21 Справа № 182/398/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001896 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 подовжений до 29 травня 2021 року.
Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції врахував, що за вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років. Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , побоюючись покарання, може переховуватися від суду або впливати на інших учасників, тобто перешкодити встановленню істини у справі, а також вчинити інший злочин.
В апеляції:
- обвинувачений просить поновити строк на подання апеляційної скарги, скасувати ухвалу та обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його мешкання.
В обґрунтування пропущеного строку вказує на те, що судом 30.03.2021 року була проголошена вступна та резолютивна частина оскаржуваної ухвали. Проголошення повного тексту цієї ухвали відбулось 05.04.2021 року без його присутності, а повний текст був вручений 06.04.2021 року, у зв`язку з чим строк був пропущений з поважних причин.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що справа слухається 3 роки 9 місяців, чим порушуються розумні строки розгляду кримінального провадження. Вказує на формальність клопотання прокурора та відсутність обґрунтування ризиків. Наголошує на наявність позитивних характеристик за місцем проживання, праці, навчання, місця постійного проживання за місцем реєстрації, наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність судимостей, до адміністративної відповідальності не притягався. Зазначає, що під час слухання кримінального провадження в Орджонікідзевському міському суді знаходився без запобіжного заходу та з`являвся до суду. Посилається на практику ЄСПЛ.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, заяв про участь у розгляді справи не надходили, прокурор ОСОБА_7 та захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 кожен окремо подали до апеляційного суду заяви про розгляд апеляційної скарги обвинуваченого без їх участі. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений судом за клопотанням заінтересованої особи.
Колегія суддів вважає, що обставини, наведенні в клопотанні обвинуваченого щодо неможливості оскарження ним ухвали в передбачений кримінальним процесуальним законом строк і через які він пропустив строк на подачу апеляційної скарги, можливо визнати поважними та такими що не перешкоджають поновленню цього строку.

За таких обставин, з метою забезпечення доступу до правосуддя, з врахуванням доводів, що містяться в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів, вважає за необхідне поновити обвинуваченому ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а також існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду, впливати на інших учасників, тобто перешкодити встановленню істини по справі, а також вчинити інший злочин.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.
Колегія суддів також зважає на те, що ОСОБА_5 обвинувачується, у вчиненні виключно особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а тому за даних обставин останній може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Окрім цього, враховуючи стадію судового розгляду кримінального провадження, серйозність пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, існує висока вірогідність вчинення впливу на інших учасників, тобто перешкодити встановленню істини по справі, а також вчинити інший злочин, оскільки, як вбачається з оскаржуваної ухвали, судове провадження не може бути закінченим через те, що обвинувачені заперечують свою причетність до злочинів, докази не досліджені.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує обвинувачений в апеляційній скарзі, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Доводи обвинуваченого про наявність міцних соціальних зв`язків, позитивних характеристик, постійного місця проживання, те, що він раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, є переконливими, однак ці обставини не є самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки заявлені ризики є реальними, продовжують існувати та для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого суд обґрунтовано продовжив строк тримання під вартою.
Доводи ОСОБА_5 стосовно того, що справа тривалий час розглядається судом, то колегія суддів, хоча і констатує тривалість судового розгляду, однак ця обставина у даному випадку не свідчить, що вона перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, враховуючи складність даного кримінального провадження, соціальний інтерес до злочинів, наслідки цих злочинів, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, кадрова ситуація у судах, а також поведінка учасників кримінального провадження, що об`єктивно узгоджується з критеріями розумності строків кримінального провадження, визначеними ст. 28 КПК України.
З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, яка не підлягає скасуванню з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, а тому колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити та поновити обвинуваченому ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року щодо нього.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4