ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 642/2039/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2165/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , яка взяла захист своїх інтересів на себе, без участі потерпілого ОСОБА_8 , належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 07 04 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, українку, громадянку України, що має неповну середню освіту, одружену, маючу трьох неповнолітніх дітей, непрацюючу, зареєстровану та фактично мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1 , в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судиму, -

визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № СЕ-19/121-21/5842-ТВ від 17 03 2021 року у сумі 653,80 гривень.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 05 03 2021 року близько 19-00 години ОСОБА_7 повернувшись до свого помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , побачила як її співмешканець ОСОБА_9 вживає спиртні напої з потерпілим ОСОБА_8 . Згодом свідок ОСОБА_9 пішов спати, а ОСОБА_8 попросив ОСОБА_7 провести його додому, так як він знаходився у стані алкогольного сп`яніння і самостійно не міг пересуватися. Під час супроводу ОСОБА_8 на вулицю ОСОБА_7 побачила у потерпілого мобільний телефон, після чого у неї виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів з метою заволодіння майном, скориставшись моментом коли потерпілий ОСОБА_8 впав на землю, ОСОБА_7 впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, наблизилась до потерпілого, та з правої зовнішньої кишені куртки, правою рукою дістала мобільний телефон марки «uleFoneArmor» модель «X5», Imel-1: НОМЕР_1 ; Imel-2: НОМЕР_2 , пам`ять 3/32 Gb, S/n: НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/5842-ТВ від 17 03 2021 року 1991 гривні та з місця скоєння кримінального проступку зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми навмисними, протиправними діями ОСОБА_7 спричинила потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 1991 гривні.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 80 (восьмидесяти) годин громадських робіт.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що оскільки на час винесення вироку ОСОБА_7 мала на утриманні трьох неповнолітніх дітей, то відповідно до положень ч.3 ст. 61 КК України, суд першої інстанції був позбавлений можливості при призначенні їй покарання застосувати такий його вид, як обмеження волі (а.с.100-101).

Позиції учасників апеляційного провадження.

У судовому засіданні прокурор просила про задоволення апеляційної скарги у повному обсязі.

Обвинувачена ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Потерпілий ОСОБА_8 про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, до апеляційного суду не надавав.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченої, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у інкримінованому їй кримінальному проступку, фактичні обставини його вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Колегія суддів погоджується з обвинуваченням ОСОБА_7 та правильністю кваліфікації її дій за ч.1 ст.185 КК України.

Що стосується апеляційних вимог прокурора, то колегія суддів вважає, що його твердження про недотримання судом при призначенні покарання вимог частини 3 статті 61 КК України ґрунтуються на законі та матеріалах справи, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню саме в цій частині через невідповідність призначеного покарання.

Відповідно до ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, частиною 3 статті 61 КК України передбачено, що обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_7 має трьох неповнолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_11 , 01 02 2014 року та доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на викладене, твердження прокурора щодо безпідставності призначення судом першої інстанції ОСОБА_7 такого виду покарання як обмеження волі не позбавлене правових підстав та підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 допустив порушення, передбачене п.1 ч.1 ст.413 КПК України тобто не застосував закон передбачений ч.3 ст.61 КК України, який підлягає застосуванню, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш тяжкого покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, та ухвалити новий вирок в цій частині, тобто у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2021 року по справі щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , - в частині призначеного покарання, - скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України покарання у виді 80 (восьмидесяти) годин громадських робіт.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

___________ __________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4