Код суду 233 Справа № 233/3161/16-к
Вирок
Іменем України
08 квітня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13 ,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Костянтинівка, Донецької області, громадянин України, має середню спеціальну освіту, не одружений, має неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1)15.11.2005 року - Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.186, ст.71КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
2)15.06.2006 року - Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
3)30.09.2010 року - Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70КК України до 3 років позбавлення волі;
4)20.02.2014 року - Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.309КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; за вироком Апеляційного суду Донецької області від 11.04.2016 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, засуджено до 2 років позбавлення волі;
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187КК України,
11 травня 2016 року у вечірній час, більш точного часу встановити не надалося можливим, ОСОБА_13 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_14 та ОСОБА_15 знаходились за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_16 разом із ОСОБА_14 вживали спиртні напої. Між ОСОБА_17 та ОСОБА_14 виникла розмова, в ході якої ОСОБА_16 , достовірно знаючи, що його мати отримала пенсію вимагав у неї гроші на спиртні напої, на що ОСОБА_14 відмовила. Їх розмова у подальшому переросла у сварку, в ході якої у ОСОБА_18 виник злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння грошовими коштами своєї матері ОСОБА_14 та умисне протиправне заподіяння їй смерті з корисливих мотивів.
ОСОБА_13 , негайно реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 та умисне протиправне заподіяння смерті останній з корисливих мотивів, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, знаходячись у зальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 у період часу з 23 години 00 хвилин 11.05.2016 року по 01 годин 00 хвилин 12.05.2016 року, більш точного часу встановити не надалося можливим, підійшов до ОСОБА_14 , яка сиділа на дивані, стягнув її на підлогу, схопив руками за волосся та обличчям не менш 10 разів вдарив о підлогу. Після чого кинув матір на підлогу обличчям донизу та ногою, обутою у кросівок, наніс множинні удари по спині ОСОБА_14 . Потім він підняв останню за ногу та, тримаючи униз головою, тряс її. Після чого посадив матір на диван, узяв лезо, яким порізав їй праве передпліччя, потім руками наніс декілька ударів в область голови та ногами, обутими в кросівки, наніс чисельні удари по різних частинах тіла ОСОБА_14 . Всього під час побиття ОСОБА_13 завдав ОСОБА_14 не менше ніж 3 удари в область голови та не менше ніж 13 ударів в області грудної клітини та інших частин тіла, чим заподіяв останній: множинні синці обличчя, грудної клітини, живота, верхніх кінцівок і правої нижньої кінцівки, забій м`яких покровів голови в центрі тім`яної області, травматична екстракція 1, 2, 3 зубів на нижній щелепі справа, множинні двосторонні переломи ребер, перелом 10-го грудного хребця з частковим розривом спинного мозку, розрив аорти, печінки, різану рану правого передпліччя в середній третині, та в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.
Від заподіяних ОСОБА_17 тупої травми грудної клітини та живота, що супроводжується множинними, двосторонніми, прямими переломами ребер, переломом 10-го грудного хребця з частковим розривом спинного мозку, розривом аорти і печінки, ускладненої розвитком гострої крововтрати ОСОБА_14 у період часу з 23 години 00 хвилин 11 травня 2016 року до 01 години 00 хвилин ІНФОРМАЦІЯ_2 померла на місці.
Причиною смерті ОСОБА_14 стала: тупа травма грудної клітини та живота, що супроводжується множинними, двосторонніми, прямими переломами ребер, переломом 10-го грудного хребця з частковим розривом спинного мозку, розривом аорти і печінки, ускладнена розвитком гострої крововтрати.
Переконавшись, що ОСОБА_14 померла, ОСОБА_16 з метою ініціювання самогубства переніс труп своєї матері ОСОБА_14 на вулицю та залишив його під балконом своєї квартири, розташованої на 4-му поверсі у будинку АДРЕСА_4 , після чого повернувся у квартиру.
Обвинувачений ОСОБА_13 визнав свою вину в спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , однак вказав, що ніякого розбою не скоював та умисно вбивати мати не хотів. В судовому засіданні від 24.03.2021 року, пояснив суду, що приблизно у лютому березні 2016 року він познайомився з ОСОБА_15 та вони разом мешкали у його матері за адресою: АДРЕСА_2 , на протязі, приблизно, одного місяця. 11 травня 2016 року зранку він перебував за вказаною адресою разом з мамою та ОСОБА_15 та запропонував останній провідати дитину, після чого вони випили і пішли на «Новоселівку», забрали дитину та о 15-00 годині або о 17-00 годині повернулися додому. Потім вони з ОСОБА_15 та дитиною гуляли на вулиці. Зазначив, що його мати ОСОБА_14 дала їм гроші скупитися. Перед цим, коли вони прийшли додому, у його матері був синець під оком та вона держалася за правий бік. Мама сказала йому, що приходив дядько ОСОБА_19 і вдарив її. Потім, приблизно о 23-00 годині вони скупилися в магазині, придбали продукти, сигарети та самогон. Повернувшись додому вони їли та випивали. Приблизно о 24-00 годині ОСОБА_15 з дитиною пішла спати, а він з мамою допив самогон та запропонував їй випити ще. Мама дала йому 10 гривень та він сходив придбав ще. Коли повернувся, мати почала лаятися на нього, оскільки він зачинив балкон. Робив він це, оскільки до того були випадки, коли мама хотіла вистрибнути з балкону та він два рази її звідти знімав. Декілька разів, він просив матір, не робити суїциду, не стрибати з балкону. Зазначав, що до цієї ночі, він не спав два дні, а тому втомився та заснув. Ліг спати він на підлогу і коли прокинувся, побачив, що матір лізе до балкону. Він розлютився та вдарив матір долонею, осадивши її, таким чином на диван. Вдаривши матір, ще 3-4 рази в область тулуба, вони продовжили випивати. Він був дуже розлючений, біля матері опинилося лезо та він почав кричати, матір схопила лезо, а він став його забирати та порізав собі палець. Через це він вдарив матір ще 3 рази. Після чого вийшла ОСОБА_15 та він їй розповів за намагання матері стрибнути з балкону. Більше він нічого не робив, перебинтував матері руку, пішов спати до ОСОБА_15 . Що було далі він не знає. Потім його розбудила ОСОБА_15 та сказала, що матір не дихає. Одразу, він був шокований та не знав що робити, а ОСОБА_15 запропонувала йому винести матір на вулицю під балкон. Погодившись з ОСОБА_15 , він виніс матір та поклав під балконом. Потім він повернувся до в квартири та ліг. Далі він чув як прийшли працівники поліції та ОСОБА_15 казала йому не відчиняти двері. Також вказав, що ОСОБА_15 викинула з кватирки якісь речі. Потім їх разом з ОСОБА_15 відвезли до поліції. Крім того пояснив, що офіційно працевлаштований не був, мав випадкові заробітки. Його мати отримувала пенсію та давала гроші, які він міг взяти з її дозволу. Пенсія матері становила 1200-1400 гривень. До події були сварки через балкон. Протягом тижня до 11 травня 2016 року його мати приблизно три рази намагалася стрибнути з балкона. Були непорозуміння через горілку. Вказав, що вдарив матір три рази по тулубу рукою та один раз по нозі, щоб вона не пробиралася до балкону. Потім ще три рази вдарив кулаком по тулубу. По голові матір він не бив. Коли він наносив матері удари, то не дивився куди. Все відбувалося в зальній кімнаті. Також зазначив, що раніше матір він не бив. Він знав де у матері лежали гроші, мав вільний доступ до грошей та міг взяти їх самостійно. Коли він лягав спати, матір була жива. Пояснив, що йому соромно за те, що трапилося, він дуже сильно шкодує, засуджує себе та хотів би щось змінити. Розкаюється та жалкує про скоєне.
Аудіо запис судового засідання від 24.03.2021 року, з технічних причин, чітко не прослуховується, про, що матеріали справи містять доповідну секретаря с/з ОСОБА_4 від 24.03.2021 року. В зв`язку з зазначеними обставинами обвинуваченому ОСОБА_13 , у судовому засіданні від 07.04.2021 року, судом було запропоновано повторно надати покази с приводу інкримінованого обвинувачення, однак ОСОБА_13 від надання показів відмовився та у судових дебатах пояснив таке.
Кримінальне провадження відносно нього сфабриковане працівниками поліції на підставі штучних доказів. Зазначив, що ОСОБА_15 була його співмешканкою, вони мали спільне житло, побут, а тому, відповідно до ст.3КПК України вона була його цивільною дружиною. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_15 не роз`яснили те, що вона має право відмовитися від давання показань відносно себе та близьких родичів, у зв`язку з чим, відповідно до п.4 ч.2 ст.87КПК України, вказана процесуальна дія є недопустим доказом в справі. Інших доказів його вини в інкримінованих тяжких злочинах не існує. Під час допиту ОСОБА_15 та при його допиті встановлено, що мама почувала себе нормально, лягла спати, поправляючи подушку, від медичної допомоги відмовилася. За висновком експерта потерпіла не могла рухатися та говорити, проте такий висновок експерта не вмотивований, в зв`язку з чим ним було подано заяву до ДБР, щодо експерта за неправдивий висновок, однак відповіді на свою заяву він не отримав. Під час допиту свідок ОСОБА_20 вказувала на те, що в ніч подій, будь-яких криків з їх квартири вона не чула. Під час огляду місця події було виявлено недопите спиртне, що виключає факт скоєння ним розбійного нападу. Крім того під час огляду місця події за участю експерта, було оглянуто труп, проте трупних плям виявлено не було. Зазначене свідчить, що смерть потерпілої настала приблизно о 05-00 години ранку, коли він спав, а тому вважав себе не винуватим у смерті матері. Просив врахувати як пом`якшуючу обставину наявність у нього доньки. Кримінальні правопорушення, передбачені п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187КК України він не скоював, не бажав настання смерті. Розкаюється, що вів такий спосіб життя. Вважав, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.121КК України. Крім того зазначив, що ОСОБА_15 психічно хвора людина.
Потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що обвинувачений є його троюрідним братом. Бачилися вони рідко, близькі стосунки вони не підтримували, чим займався та яке коло осіб мав ОСОБА_13 , він не знає. Вказав, що протягом зими та весни 2016 року ОСОБА_13 та ОСОБА_14 часто вживали спиртні напої. Зазначив, що про обставини, які мали місце 11 травня 2016 року йому відомо те, що під час вживання ОСОБА_13 та його матір`ю ОСОБА_14 спиртних напоїв, між ними сталася сварка, в результаті якої настала смерть ОСОБА_14 .. Про вказані обставини він дізнався на другий день, після події. Також йому відомо, що під час події була присутня співмешканка ОСОБА_13 ОСОБА_21 , яка в той час мешкала разом з ОСОБА_13 та його матір`ю. Вказав, що загибла була дружиною його двоюрідного дядьки. Дядько часто її відвідував, допомагав та останні роки вони були у близьких відносинах. Коли ОСОБА_13 після приїзду з РФ повернувся до матері, він не працював, відносини з матір`ю в них були нормальні. Зі слів загиблої йому відомо, що ОСОБА_13 допомагав їй, приносив їжу. Як і чим заробляв ОСОБА_13 на життя йому не відомо, однак знає, що, періодичний дохід в нього був. ОСОБА_14 отримувала пенсію по інвалідності та в неї не було однієї ноги. Хто займався похованням ОСОБА_14 йому не відомо, знає, що нібито допомогли подруги. Вважає, що дії обвинуваченого, за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, кваліфіковані - не вірно, а також те, що матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_13 він - не має. Покарання обвинуваченому просив призначити - на розсуд суду.
Представник потерпілої ОСОБА_10 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_13 їй взагалі - не знайомий. З ОСОБА_14 , також знайома - не була. Вказала, що ще на досудовому розслідуванні, за відсутності близьких осіб та родичів загиблої ОСОБА_14 , вона була залучена слідчим, від Костянтинівського міськвиконкому, в якості представника потерпілої. Щодо події, яка мала місце 11 травня 2016 року їй відомо, що ОСОБА_13 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_14 , внаслідок яких настала смерть останньої. Про вказані обставини вона знає з матеріалів справи. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого вона не має. Покарання обвинуваченому просила призначити - на розсуд суду.
В подальшому, представник потерпілої ОСОБА_10 , будучи повідомлена судом належним чином в ході усього розгляду кримінального провадження в суді, обізнана зміною та обсягом обвинувачення, надала суду письмову заяву, про те, що отримала копію зміненого обвинувального акту та підтримує, змінений обсяг обвинувачення у повному обсязі. Просила розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_13 провадити без її особистої участі і покарання призначити - на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що познайомилася з ОСОБА_13 у квітні 2016 року та почала мешкати у квартирі АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_13 та його матір`ю. ОСОБА_13 ніде не працював, зловживав спиртними напоями. Мати отримувала пенсію, гроші ховала, сама давала їм на продукти. 11.05.2016 року, вранці, вони сходили в магазин, після чого принесли продукти додому. ОСОБА_13 приніс самогон, випив, після чого вони знову пішли. Повернулися приблизно о 22 годині 00 хвилин. ОСОБА_13 став вимагати у матері гроші на спиртне та сигарети, на що вона відмовила. Після чого ОСОБА_13 наніс множинні удари кулаком по обличчю матері, а потім стягнув на підлогу та став наносити удари ногами, взутими у кросівки по бокам спини матері та вимагав гроші. Потім схопив матір за ногу та почав трясти, після чого поклав на диван. Вранці, оскільки мати не дихала, вони зрозуміли, що вона померла. ОСОБА_13 виніс тіло матері на вулицю, поклав під балкон на покривало, яке винесла вона, після чого вони повернулися у квартиру.
Свідок ОСОБА_15 додатково пояснила, що в ході слідчого експерименту давала покази добровільно, ніякого впливу з боку працівників поліції до неї не застосовувалися, погроз не було. Під час проведення слідчого експерименту, вона краще все пам`ятала. Покази, надані нею на слідчому експерименті є більш наближеними до події і надані нею без будь - якого впливу з боку працівників поліції.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що 12 травня 2016 року, приблизно, на початку 8-00 години, він проходив позв будинку АДРЕСА_4 та побачив лежачу на спині жінку, яка лежала паралельно будинку на землі. Крові, чи ще щось такого він не бачив. Жінка знаходилася трохи на відстані від будинку. У чому вона була вдягнена не пам`ятає. На голові, йому здавалось, була хустка. Зазначив. що він до жінки не підходив, подивився на відстані та викликав швидку. Потім він дочекався приїзду швидкої, яка приїхала приблизно через п`ять хвилин та пішов за місцем роботи.
Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_13 є її сусідом по під`їзду. Вона мешкає з чоловіком на п`ятому поверсі, а ОСОБА_13 , разом зі своєю матір`ю, мешкав на четвертому. Зазначила, що в їх квартирі часто було чутно стуки, грюки, розбирання. Частіше всього бачила ОСОБА_13 у нетверезому стані. Вони з матір`ю часто сварився. В травні 2016 році вона прокинулася вранці, вийшла на балкон та побачила багато людей і швидку допомогу. Потім побачила одягнуту жінку, яка лежала боком на траві під деревом. Жінка не рухалась та не була ні чим накрита. Потім її накрили та забрали, а на тому місці залишилася кров. Зазначила, що не може сказати, чи було шумно в квартирі ОСОБА_13 , в ніч з 11 на 12 травня 2016 року. Чим вона займалася в ту ніч та о котрій годині вона лягла спати, не пам`ятає. Криків про допомогу, з квартири ОСОБА_13 , тієї ночі вони з чоловіком не чули.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 12.05.2016 року, оглянуто ділянку місцевості біля будинку АДРЕСА_1 . На зазначеній ділянці виявлено труп ОСОБА_14 в положенні лежачі на правому боці з тілесними ушкодженнями. На землі біля трупу виявлені різноманітний посуд, одяг, побутові речі та кухонний ніж. В ході цієї ж слідчої дії була оглянута квартира в першому під`їзді зліва у зазначеному вище будинку, розташована на четвертому поверсі прямо. Під час огляду в квартирі виявлено плями бурого кольору, а саме на підлозі між входом до ванної кімнати та до зали, при вході до кухні, при вході до приміщення зали, при вході до приміщення спальні, біля дверей на балкон в спальній кімнаті; на матраці, який знаходився на дивані в зальній кімнаті; біля дивану в зальній кімнаті; а також потьоки бурого кольору на дверному отворі на відстані 70 см від підлоги. Під час огляду вилучено кухонний ніж, відрізок килиму, відрізок покривала, відрізок тканини з матрацу, відрізок покриття підлоги з плямами бурого кольору з зали, 2 марлевих відрізи зі змивами з зали та балкону (т.1, а.п.31-42).
Постановою про визнання предметів речовими доказами від 25 червня 2016 року, речовими доказами визнано: лезо для гоління з нашаруванням речовини бурого кольору, чоловічі штани світлого кольору з вельветової тканини з плямами речовини бурого кольору на поверхні, які належать ОСОБА_13 , кросівки чорного кольору, в які був одягнутий під час скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_13 , кухонний ніж, відрізок килиму, відрізок покривала, відрізок тканини матрацу, відрізок покриття підлоги з плямами бурого кольору, 2 марлевих відрізу зі змивами речовини бурого кольору, зразки крові та нігтів ОСОБА_13 , оптичні диски з відеозаписом слідчих дій за участю ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_24 ..
Відповідно до копії карти виїзду швидкої медичної допомоги №8800 від 12.05.2016 року, виклик з повідомленням про виявлення лежачої жінки за адресою: АДРЕСА_4 , надійшов 07-45. По приїзду констатована смерть жінки (т.1, а.п.43-44).
Відповідно до актового запису про смерть від 13.05.2016 року №620, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Костянтинівка Донецької області у віці 55 років (т.2, а.п.118).
Відповідно до висновку експерта Донецького бюро судовомедичної експертизи №80 від 09.06.2016 року при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 були виявлені наступні пошкодження: множинні крововиливи обличчя, грудної клітини, живота, верхніх кінцівок та правої нижньої кінцівки, забій м`яких покривів голови в центрі тім`яної області, травматична екстракція 1, 2, 3 зубів на нижній щелепі праворуч, множинні двосторонні переломи ребер, перелам 10-го грудного хребця з частковим розривом спинного мозку, розрив аорти, печінки, які утворилися від дії тупих предметів, різана рана правого передпліччя в середній третині утворилася від дії гостро-ріжучого предмету, можливо в строк та при обставинах, зазначених в постанові та в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Причиною смерті ОСОБА_14 стала тупа травма грудної клітини та живота, що супроводжувалася множинними, двосторонніми, прямими переламами ребер, переламом 10-го грудного хребця з частковим розривом спинного мозку, розривом аорти та печінки, ускладнена розвитком гострої крововтрати. При судово-токсикологічному дослідженні крові від її трупу етиловий спирт та інші спирти не виявлені. Кров від трупу відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В (т.1, а.п.55-61).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 12.05.2016 року, остання детально розповіла та на місці події вказала про особисто відомі їй обставини кримінального правопорушення, а саме, в ході проведення слідчого експерименту, ОСОБА_15 , повідомила про те, що ОСОБА_13 , будучі в стані алкогольного сп`яніння, вимагав у ОСОБА_14 гроші для придбання спиртних напоїв і в процесі вимагання спричиняв останній удари руками та ногами, взутими у кросівки, в різні частини тіла, показала на манекені механізм спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень ОСОБА_14 . Так, ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_13 почав спричиняти удари ОСОБА_14 руками в область голови коли остання знаходилась в положенні сидячи на дивані, після чого скинув її на підлогу і, схопивши руками за волосся, ударив декілька разів обличчям об підлогу, а потім ногами по спині в область хребта; потім ОСОБА_13 підняв мати за одну ногу вгору вниз головою, потрусив і посадив назад на диван; після цього порізав матері руку лезом і продовжив її побиття руками та ногами в різні частини тіла. Також пояснила, що ОСОБА_13 сам спричинив собі тілесне ушкодження лезом. Коли всі лягали спати, ОСОБА_14 була жива, розмовляла, перекладала подушку. В подальшому ОСОБА_15 показала та розказала, як вона допомагала ОСОБА_13 винести тіло ОСОБА_14 на вулицю та покласти під балкон з метою імітації самогубства. В ході згаданої слідчої дії вилучено штани та кросівки, які належать ОСОБА_13 , а також лезо. (т.1, а.п.62-71).
В судовому засіданні досліджено відеозапис проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 , зміст якого повністю відповідає стенограмі зазначеної слідчої дії, долученій до протоколу від 12.05.2016 року.
Відповідно до висновку експерта Донецького бюро судовомедичної експертизи №54 за мед. документами від 13.05.2016 року у ОСОБА_13 наявна різана рана 3-го пальця правої кісті, яка могла утворитись від дії гостро-ріжучого предмета, в результаті однократної дії, можливо в строк та при обставинах, зазначених в постанові, та відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку експертизи №1074 від 21.06.2016 року кров ОСОБА_13 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0.
Відповідно до висновку експертизи №1073 від 21.06.2016 року на наданому на дослідження лезі для гоління встановлена наявність крові людини, походження якої не виключається від ОСОБА_13 , присутність у зразку крові ОСОБА_14 можлива лише в якості домішки.
Відповідно до висновку експертизи №1076 від 21.06.2016 року на наданих на дослідження кросівках встановлена наявність крові людини, походження якої не виключається від ОСОБА_14 ..
Відповідно до висновку експертизи №1075 від 21.06.2016 року на наданих на дослідження штанах встановлена наявність крові людини, походження якої не виключається від ОСОБА_13 , присутність у зразку крові ОСОБА_14 можлива лише в якості домішки.
Відповідно до висновку експертизи №10-80 від 25.06.2016 року тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_14 могли утворитися при обставинах, зазначених свідком ОСОБА_15 при допиті та проведенні слідчого експерименту за її участю. Виходячи з кількості тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_14 , можна припустити, що в області голови вони могли утворитися від спричинення не менше ніж 3 впливів тупими предметами, в області грудної клітини та інших частин тіла від спричинення не менше ніж 13 впливів тупими предметами. Неможна виключити той факт, що кількість впливів тупими предметами могло бути більшим, оскільки частина тілесних ушкоджень могла не відбитися на тілі потерпілої. Також неможна виключити той факт, що травмуючими предметами могли бути як кулаки кистей людини, так і взуті ноги людини. Враховуючи кількість та різну локалізацію тілесних ушкоджень можна припустити, що в момент їх спричинення потерпіла могла знаходитись в будь-якому положенні тіла у просторі. Різана рана правого передпліччя могла утворитися в результаті дії гостро-ріжучого предмета, яким могло бути як лезо для гоління типу «Нива», так і будь-який інший гостро-ріжучий предмет. Враховуючи кількість та різну локалізацію тілесних ушкоджень, визнано їх утворення в результаті падіння з 4-го поверху маловірогідним (т.1, а.п.122-123).
Відповідно до висновку експертизи від 11.01.2017 року №1-10-80 виходячи з морфологічних особливостей трупних явищ, встановлених при дослідженні трупу ОСОБА_14 в морзі 12.05.2016 року о 10-30 год. можна припустити, що її смерть наступила за 10-12 годин до дослідження трупу. Враховуючи кількість та різну локалізацію тілесних ушкоджень, визнано їх утворення в результаті падіння з 4-го поверху будинку маловірогідним (т.2, а.п.100).
Відповідно до висновку експертизи від 30.01.2017 року №2-1-10-80 після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 не могла здійснювати будь-які самостійні дії, в тому числі і розмовляти, і її смерть настала в короткий проміжок часу. Враховуючи кількість та різну локалізацію тілесних ушкоджень, визнано їх утворення в результаті падіння з висоти власного зросту неможливим (т.2, а.п.120-121).
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_25 пояснив, що саме він проводив огляд трупу ОСОБА_14 12.05.2016 року, а також проводив судово-медичні експертизи по кримінальному провадженню. Зазначив, що він дійсно брав участь в огляді місця події 12.05.2016 року, який проводився біля будинку АДРЕСА_4 з 08-15 год. по 10-45 год., в ході якого оглядав труп ОСОБА_14 .. Труп ОСОБА_14 з місця події забрали працівники ритуальної служби до моргу після того, як він оглянув його на місці, ще до закінчення огляду та складання протоколу слідчим, тому допускає, що у висновку експертизи №80 від 09.06.2016 року медичним реєстратором помилково було зазначено час початку експертизи о 10-30 год. 12.05.2016 року, оскільки це є часом доставки трупу до моргу. Насправді він почав огляд трупу в морзі приблизно об 11-00 год. Виявлені розбіжності в часі огляду трупу не впливають на визначення часу настання смерті ОСОБА_14 , оскільки час смерті визначається приблизно з похибкою до 2 годин, більш точних методик на теперішній час не існує.
Суд оцінює зібрані та дослідженні по кримінальному провадженні докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.
Дослідженні в судовому засіданні докази суд вважає:
належними, оскільки всі вони стосуються обставин скоєних кримінальних правопорушень і мають значення для кримінального провадження;
допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання;
достовірними, оскільки вони не суперечать один одному та доповнюють один одного.
До показань обвинуваченого ОСОБА_13 та показів свідка ОСОБА_15 , в тій частині, що ОСОБА_14 була ще жива на той час, як ОСОБА_13 припинив її бити, розмовляла та самостійно поправляла собі подушку, суд ставиться критично і не приймає до уваги, оскільки ці показання спростовуються висновком експертизи від 30.01.2017 року №2-1-10-80, згідно з яким ОСОБА_14 не могла здійснювати які-небудь самостійні дії, в тому числі і розмовляти, і її смерть настала в короткий проміжок часу. Об`єктивних даних, які б спростовували зазначений висновок експерта, стороною захисту не наведено та судом не встановлено.
До показань обвинуваченого в тій частині, що мати 11 травня 2016 року вдень побив його дядько ОСОБА_13 , а він взагалі не вимагав у своєї матері ОСОБА_14 гроші і не хотів її вбивати, суд ставиться критично, не приймає до уваги і розцінює як спосіб захисту з метою пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне, оскільки це спростовується показаннями свідка ОСОБА_15 , яка підтвердила факт тривалого вимагання ОСОБА_13 грошових коштів у ОСОБА_14 під час побиття, так само не повідомила ніяких відомостей про скарги ОСОБА_14 на побиття іншою особою та наявність у неї на обличчі синців в той час, коли вони повернулись додому ввечері 11 травня 2016 року, а також тим, що ОСОБА_13 свідомо тривалий час спричиняв численні удари руками та ногами зі значною силою по тілу ОСОБА_14 , в тому числі в життєво важливі органи голову та грудну клітину, що свідчить саме про бажання настання смерті останньої.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_13 на те, що свідок ОСОБА_15 давала свої показання під тиском з боку працівників правоохоронних органів, а також те, що справа відносно нього сфабрикована працівниками поліції, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки сама свідок такий тиск повністю заперечувала, пояснила, що показання під час досудового розслідування і в судових засіданнях давала добровільно, а фальсифікація матеріалів кримінального провадження жодним чином офіційно не підтверджена та є суб`єктивною думкою обвинуваченого.
Показання обвинуваченого ОСОБА_13 в тій частині, що він не міг вимагати гроші у матері на спиртні напої, оскільки самогон ще залишався, суд не приймає до уваги, оскільки корисний мотив скоєння злочину підтверджується показаннями свідка ОСОБА_15 , а сама наявність спиртного напою не може свідчити про не вчинення обвинуваченим розбійного нападу.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що ДВД диск, долучений до матеріалів кримінального провадження в якості додатку до протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 є недопустими доказом, оскільки є копією запису, а не оригіналом, є безпідставними, оскільки камера є засобом технічної фіксації, а не оригінальним примірником носія інформації. Так, саме копія інформації, знятої з засобу технічної фіксації є оригінальним примірником технічного носія інформації.
Суд, також не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_13 , про те що протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 є недопустимим доказом, в зв`язку з тим, що свідку під час проведення слідчого експерименту не було роз`яснено її право відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів сім`ї, оскільки вказане спростовується даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименти за участю свідка ОСОБА_15 від 12 травня 2016 року, в якому останній роз`яснено, зокрема ст.66КПК України, відповідно до п.3 ч.1 якої свідок має право відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї …., а тому зазначений протокол, як отриманий з додержанням КПК України, є допустимим доказом у справі.
Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_13 щодо наявності у свідка ОСОБА_15 психічного захворювання, оскільки вказане спростовується довідкою міського психіатричного диспансера м. Костянтинівка від 02 листопада 2017 року, наявної в матеріалах кримінального провадження, відповідно до якої громадянка ОСОБА_15 під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться.
Підстав для визнання будь-якого з наданих сторонами кримінального провадження доказу неналежним або недопустимим судом не встановлено, всі досліджені докази в своїй сукупності узгоджуються між собою та доповнюють один одного.
Аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце та вина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доведена, виходячи з наступного.
Згідно із положеннями ст.370КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_13 , суд керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», зважає на те, що судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів суду необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Тож визначальним при розмежування є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю, а тому визначаючи поняття вини у статті 23 КК України, законодавець вказує, що виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
Таким чином, свідомість і передбачення становлять інтелектуальні ознаки умислу, а бажання або свідоме припущення настання наслідків - його вольову ознаку. З урахуванням цих ознак зміст умислу полягає в тому, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.
За фактичних обставин, які суд вважає встановленими і такими, що підтверджені належними і допустимими доказами ОСОБА_13 11 травня 2016 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що його мати ОСОБА_14 отримала пенсію, вимагав у неї гроші на спиртні напої та коли остання відмовила у ОСОБА_18 виник злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння грошовими коштами своєї матері ОСОБА_14 та умисне протиправне заподіяння їй смерті з корисливих мотивів. Негайно реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_16 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння з корисливих мотивів, діючи умисно, знаходячись у зальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 в період часу з 23 годин 00 хвилин 11.05.2016 року по 01 годин 00 хвилин 12.05.2016 року, підійшов до ОСОБА_14 , яка сиділа на дивані, стягнув її на підлогу, схопив руками за волосся та декілька разів вдарив обличчям о підлогу. Після чого кинув матір на підлогу обличчям донизу та ногою, обутою у кросівок, наніс множинні удари по спині ОСОБА_14 . Потім він підняв останню за ногу та, тримаючи униз головою, тряс її. Після чого посадив матір на диван, узяв лезо, яким порізав їй праве передпліччя, потім руками наніс декілька ударів в область голови та ногами, обутими в кросівки, наніс численні удари по різних частинах тіла ОСОБА_14 . Всього під час побиття ОСОБА_13 завдав ОСОБА_14 не менше ніж 3 удари в область голови та не менше ніж 13 ударів в області грудної клітини та інших частин тіла, чим заподіяв останній: множинні синці обличчя, грудної клітини, живота, верхніх кінцівок і правої нижньої кінцівки, забій м`яких покровів голови в центрі тім`яної області, травматична екстракція 1, 2, 3 зубів на нижній щелепі справа, множинні двосторонні переломи ребер, перелом 10-го грудного хребця з частковим розривом спинного мозку, розрив аорти, печінки, різану рану правого передпліччя в середній третині, та в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Від заподіяних ОСОБА_17 тупої травми грудної клітини та живота, що супроводжується множинними, двосторонніми, прямими переломами ребер, переломом 10-го грудного хребця з частковим розривом спинного мозку, розривом аорти і печінки, ускладненої розвитком гострої крововтрати ОСОБА_14 померла, а причиною смерті ОСОБА_14 стала: тупа травма грудної клітини та живота, що супроводжується множинними, двосторонніми, прямими переломами ребер, переломом 10-го грудного хребця з частковим розривом спинного мозку, розривом аорти і печінки, ускладнена розвитком гострої крововтрати.
Такий характер умисних дій обвинуваченого відносно потерпілої ОСОБА_14 , послідовність і інтенсивність їх вчинення за конкретних обставин, як і передування в часі наявного у нього умислу на вчинення кримінальних правопорушень, на думку суду, поза сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_13 за конкретних обставин подій усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки - умисне протиправне позбавлення життя іншої людини і бажав настання таких наслідків - смерть ОСОБА_14 , і саме з метою запланованого злочину, тобто з метою заволодіння чужим майном, умисел на який і мав ОСОБА_13 .
За такими конкретними обставинами події, суд вважає, що ОСОБА_13 діяв з прямим умислом, оскільки удари завдавав потерпілій навмисно; вчиняв насильство щодо жінки, яка, до того ж мала статус інваліда, позбавлена однієї ноги, а тому ОСОБА_13 в силу свого інтелектуального розвитку розумів, що його дії носять небезпечний характер, бажав завдати смерті потерпілій.
При цьому суд бере до уваги інтенсивність нападу ОСОБА_13 , характер та локалізацію тілесних ушкоджень спричинених ОСОБА_14 , а саме: ОСОБА_13 , розуміючи, що нападає на жінку, яка за своїм віком та станом здоров`я, не зможе надати спротив, наносив їй чисельні удари, у тому числі обутими ногами в життєво важливі органи, зокрема грудну клітину та голову.
Відповідно до вимог ст.24КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Суд вважає, що за вказаних обставин, ОСОБА_13 не міг не розуміти можливість настання суспільно-небезпечних наслідків його дій у виді смерті, але продовжував їх наносити. Локалізація, кількість тілесних ушкоджень у потерпілої, їх характер та тяжкість, свідчить про тривале та жорстоке побиття жінки, в ході якого ОСОБА_13 не міг не розуміти можливість настання суспільно-небезпечних наслідків його дій у виді смерті і бажав цього, або свідомо допускав.
За п.6 ч.2 ст.115КК України як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.
У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, вимагання, незаконного заволодіння транспортним засобом дії винного кваліфікуються за п.6 ч.2 ст.115КК України і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном(ч.4 ст.187КК України…).
Доводи сторони захисту та потерпілого, щодо неправильності кваліфікації дій обвинуваченого та їх невідповідності фактичним обставинам події, в тому числі і щодо характеру і направленості його умислу, суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, які мали місце в дійсності, встановленні судом.
На підставі вищенаведеного, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати: за ч.4 ст.187КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також за п.6 ч.2 ст.115КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів.
При призначенні покранння обвинуваченому ОСОБА_13 , згідно з вимогами ст.ст.65-67КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Кожне із кримінальних правопорушень вчинених ОСОБА_13 відповідно до ст.12КК України, є особливо тяжким злочином.
Обвинувачений ОСОБА_13 - раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, за місцем мешкання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, не одружений, працездатний, офіційно не працевлаштований, має неповнолітню доньку 2009 року народження, на медичних обліках, закладах охорони здоров`я у м. Костянтинівка - не перебуває, перебуває на обліку в Бахмутській міській медичній частині, де йому рекомендоване планове оперативне лікування.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №603 від 08.06.2016 року ОСОБА_13 виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, ускладнений синдромом залежності від вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, синдромом залежності від вживання наркотичних речовин, токсичних препаратів зі шкідливими наслідками (психопатія збудливого кола, в стані нестійкої компенсації, ускладнена хронічним алкоголізмом, полі наркоманією в ред. МКБ-9). В період скоєння інкримінованого діяння перебував в стані простого алкогольного сп`яніння, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не перебував у тимчасово-хворобливому стані, який би позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_13 в повній мірі усвідомлює свої дії та керує ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. В період скоєння інкримінованого діяння ОСОБА_13 не перебував в стані фізіологічного афекту або в стані виразного емоційного напруження стресу, фрустрації, яке б суттєво вплинуло на його поведінку. У ОСОБА_13 наявні індивідуально-психологічні особливості, які вплинули на його поведінку в ситуації, що досліджувалася. Стан сп`яніння посилює перелічені вище індивідуально-психологічні характеристики (т. № 1, а.п. 100-106).
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи, що перебуває в безпорадному стані, оскільки встановлено, що у ОСОБА_14 була ампутована ліва нога вище коліна, що позбавляло її можливості чинити активний опір нападнику або втекти від нього.
Відповідно до ч.2 ст.50КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.
При визначенні застосування необхідного покарання обвинуваченому судом, також, взято до уваги правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року, де зазначено, що Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).
Враховуючи особливості й обставини кримінального правопорушення: форму вини, мотиви, і мету, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, а саме смерть, зважаючи на те, що відповідно до статтей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений, суд, додержуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, наявність та кількість обставини, що обтяжує покарання та відсутність тих, що його пом`якшує, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_13 слід призначити покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, а також за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, із застосуванням правил призначення покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків відповідно до ст.ст.70,71КК України, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого, його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, не можливо без ізоляції від суспільства, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, призведе до позитивних змін в його особистості, а також створить у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що відвирне підвищений ступінь суспільної небезпечності його особи та у сукупності утворить бажання обвинуваченого ОСОБА_13 стати на шлях виправлення.
За приписами ч.5 ст.72КК України (що діяла в редакції до 21.06.2017 року), враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного суду, викладену в постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17, засудженому ОСОБА_13 слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12.05.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлено.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до п.14 ст.368КПК України, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, роз`яснення, викладені у Листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», обраний обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_13 - визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених п.6, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187КК України, призначивши йому покарання:
-за ч.4 ст.187КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності;
-за п.6 ч.2 ст.115КК Україні у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.
На підставі ч.1 ст.70КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (злочинів), визначити ОСОБА_13 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.
В силу ст.71КК України визначити ОСОБА_13 остаточне покарання шляхом повного приєднання невідбутого покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Донецької області від 11.04.2016 року у виді 2 (двох) років позбавлення волі, новопризначеним покаранням за цим вироком, остаточно визначивши йому до відбування покарання у виді 17 (сімнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_13 з 12 травня 2016 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 , як захід забезпечення кримінального провадження, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72КК України зарахувати ОСОБА_13 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення (з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі), з 12 травня 2016 року по день набрання вироку законної сили.
Речові докази - лезо для гоління, чоловічі штани, кросівки, кухонний ніж, відрізок килиму, відрізок покривала, відрізок тканини матрацу, відрізок покриття підлоги, 2 марлевих відрізу зі змивами, зразки крові та нігтів ОСОБА_13 , передані на зберігання до КЗРД Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №263 знищити;
Речові докази - оптичні диски з відеозаписом слідчих дій, долучені до матеріалів кримінального провадження залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Судді