Справа № 750/6095/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/221/21
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, не працюючому, неодруженому, раніше не судимому.

Слідчий суддя обрав підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого мешкання по АДРЕСА_1 щоденно в період часу з 20 години до 06 години наступного дня, та зобов`язав його з`являтися до слідчого, прокурора і суду, з покладенням обов`язків, визначених п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав на недоведеність слідчим та прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, окрім ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, та вважав, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу слідчого судді з підстав незаконності та необґрунтованості судового рішення, ухвалити нову, якою підозрюваному ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб без визначення розміру застави.

Аргументує тим, що слідчий суддя не в повному обсязі врахував обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного, у зв`язку з чим обрав такий вид запобіжного заходу, який не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який, у результаті визнання винним, передбачене покарання до восьми років позбавлення волі, перебуваючи на волі може здійснювати тиск на потерпілу та свідків, які проживають у сусідніх домогосподарствах, може знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення у кримінальному провадженні, не працює, не має міцних соціальних зв`язків.

Просить прийняти до уваги, що у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про вчинення злочину саме вилученими у ході огляду місця події ножами, отже, перебуваючи на волі підозрюваний може знищити сховані неподалік місця злочину знаряддя нанесення тілесного ушкодження.

Вважає, що судом не було враховано, що удар був нанесений ОСОБА_6 жінці ножем в живіт, що свідчить про агресивність особи, його схильність до вживання алкоголю, що у сукупності з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення вказує на неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора та слідчого, які підтримали доводи апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти доводів сторони обвинувачення та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє обґрунтованість оголошеної підозри, вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 04 червня 202021року, близько 18 години, перебуваючи у приміщенні будинку по АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, умисно завдав удар ножем ОСОБА_11 у живіт, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани передньої черевної стінки з ушкодженням задньої стінки шлунку.

05 червня 2021 року за даним фактом слідчим відділом Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області буди внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001705, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

У цей же день, за підозрою у вчиненні злочину, у порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_6 та повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту через можливість переховування підозрюваного від слідства та суду через те, що останній вчинив тяжкий злочин, від якого настали не менше тяжкі наслідки, злочин вчинив по відношенню до жінки, та на даний час є недоведеним факт нанесення тілесних ушкоджень одним з тих ножів, що були вилучені з місця події, не в повній мірі свідчать про необхідність обрання найбільш суворого запобіжного заходу.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїй практиці наголошував на обов`язковості доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. Так, у справі «Белевитський проти Росії», пп.111-112, вказано, що суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який був спровокований самою потерпілою та свідками, які прийшли до будинку підозрюваного у стані алкогольного сп`яніння та почали наносити йому тілесні ушкодження, раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався, має стабільний дохід, який отримує за випасання сільської худоби, вартості паїв та отримує допомогу від сина, з яким підтримує родинні відносини, він позитивно характеризується за місцем проживання, щодо поведінки ОСОБА_6 скарги від сусідів та мешканців села відсутні, має місце реєстрації та постійного проживання, виключно позитивні соціальні зв`язки, а тому з урахуванням характеру обвинувачення, обставин справи та заявлених ризиків, буде достатнім та правомірним застосування до нього домашнього арешту в нічний час.

Сама лише тяжкість можливого покарання не є тією обставиною, яка свідчить, що підозрюваному повинен бути обраний найсуворіший вид запобіжного заходу, за умови, що інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного

Частиною 4 ст. 194 КПК України, передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

З урахуванням того, що останній день подачі апеляційної скарги припадав на 12 червня 2021 року на суботу, наступним робочим днем після вихідних було 14 червня 2021 року, а тому відповідно до ч. 7 ст. 115 КПК України, строк на подачу апеляційної скарги не був пропущеним і відповідно не було необхідності в його поновленні, як просив прокурор першим пунктом у своїй апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2021року, про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14