Справа № 473/2170/20
Номер провадження 1-в/473/1/2021
УХВАЛА
Іменем України

"12" квітня 2021 р. м. Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_3 ,
представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» ОСОБА_4 ,
засуджений ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська в режимі відеоконференції з ДУ «Вознесенська ВК №72» клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Басарабяска Басарабяського району Молдови, українця, громадянина України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимий: 16.08.2016 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та був звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 3 роки, 17.04.2018 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі; засуджений 03.10.2018 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)», звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього пільги, передбаченої ст.81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення, яке він в судовому засіданні підтримав. Зазначив, що не працює в установі відбування покарання за станом здоровя, оскільки має проблеми із зором.
Прокурор та представник ДУ «Вознесенська ВК №72» заперечували проти задоволення клопотання засудженого, зазначивши, що засуджений за весь період відбування покарання має 1 заохочення та 6 стягнень, що спростовує його виправлення в місцях позбавлення волі та свідчить про відсутність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення.
Дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив, що ОСОБА_5 засуджений 03.10.2018 року вироком Тарутинського районного суду Одеської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі та зараз відбуває покарання в ВК №72. Раніше він теж був судимий за злочини проти власності.
Згідно із характеристикою від 12.04.2021 року, наданою адміністрацією установи відбування покарання, початок строку відбуття покарання засудженим ОСОБА_5 05.03.2018 року, закінчення строку відбуття покарання 05.08.2021 року.
В характеристиці вказано, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.03.2018 року. Під час тримання у СІЗО №22 м.Ізмаїл вимог режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 27.11.2018 року відбував покарання у Південній ВК №51 у Одеській області. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 09.01.2019 року відбував покарання у СІЗО №22 м.Ізмаїл. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 27.06.2019 року ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» та за весь період відбування покарання в цій установі має 1 заохочення та 6 діючих стягнень.
ОСОБА_5 не завжди дотримується норм, які регулюють порядок та умови відбування покарання та розпорядок установи. До майстерні не працевлаштований через небажання працювати, але залучався до ремонтних робіт з благоустрою установи та відділення, за що і заохочений.
З 10.02.2021 року ОСОБА_5 є злісним порушником установленого порядку відбування покарання згідно ст.133 КВК України за зберігання заборонених речей.
У відділенні веде пасивний, пристосовницький спосіб життя. Потребує постійного контролю з боку персоналу установи. Під час проведення індивідуальних бесід не завжди відвертий, розсудливий. На зауваження не реагує, не робить висновки з проведених з ним бесід. Спілкується з рідними. Зі слів засудженого у скоєному злочині розкаюється.
Згідно із характеристикою від 10.07.20 року, наявною в матеріалах провадження, - засуджений ОСОБА_5 приймав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі «Духовне відродження».
Відповідно до довідки від 12.04.21 року засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання має 1 заохочення та 6 стягнень, які є діючими. Два останніх стягнення були застосовані стосовно засудженого ОСОБА_5 10.02.2021 та 30.03.2021 року за зберігання заборонених речей.
ОСОБА_5 звернувся до суду 06 липня 2020 року із заявою про умовно-дострокове звільнення та на момент звернення до суду засуджений не мав стягнень, проте 10.07.2020 року до нього було застосовано стягнення у вигляді догани за те, що був відсутній на перевірці. Це стягнення було оскаржено засудженим до Миколаївського окружного адміністративного суду справа №400/3452/20.
Постановами П`ятого апеляційного адміністративного суду у справах №400/3452/20 від 16 березня 2021 року залишено без змін рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» в особі начальника дисциплінарної комісії про визнання протиправним та скасування рішення та постанови про застосування дисциплінарного стягнення та №400/4095/20 від 24 березня 2021 року залишено без змін рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72) в особі начальника дисциплінарної комісії про визнання протиправними та скасування рішень і постанов.
Вирішуючи клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, суд враховує наступне.
Згідно п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом і за клопотанням засудженого.
Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно до вимог статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Таким чином, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Як вбачається із матеріалів особової справи та матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_5 в майстерні установі не працевлаштований, проте це він пояснив хворобою, а саме поганим зором. Протягом всього періоду відбуття покарання заохочувався лише 1 раз - 01.04.2020 року. Рішенням комісії ДУ «Вознесенська ВК №72» від 03.12.2019 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні пільги, передбаченої ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення. Засуджений є злісним порушником установленого порядку відбування покарання згідно ст.133 КВК України за зберігання заборонених речей, має 6 діючих стягнень, в тому числі два останніх за зберігання заборонених речей.
Таким чином, дані про особу засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування ним покарання не свідчать про доведення його виправлення, тому клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.81 КК України, ст.537, ст.539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.
Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1