Ухвала
іменем України
05 квітня 2021 року

м. Київ
справа № 706/1623/19

провадження № 51-1606 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Черкаського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року щодо нього,
встановив:
За вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 грн.
Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, суд апеляційної інстанції 16 грудня 2020 року постановив свій вирок, яким вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2020 року скасував в частині призначеного покарання. ОСОБА_4 призначив покарання за частиною 1 статті 185 КК у виді арешту на строк 2 місяці.
На підставі частини 1 статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2019 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з 16 грудня 2020 року.

В решті зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаним вироком апеляційного суду щодо нього.
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону

Так, відповідно до вимог частин 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Зокрема, касаційну скаргу засудженого адресовано до Вищого Спеціалізованого Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Крім того, у своїй касаційній скарзі засуджений, не дивлячись на визнання своєї вини у суді першої інстанції, вказує на свою невинуватість, при цьому оспорює фактичні обставини кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Тобто у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущено судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

До того ж, засуджений у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати вирок апеляційного суду та залишити в силі вирок суду першої інстанції, при цьому не звернув уваги, що відповідно до статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції.
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження
- змінити судове рішення.
Тобто, вимоги засудженого викладено не у відповідності до змісту статті 436 КПК.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Черкаського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3