н/п 1-кс/953/7451/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2020 року у кримінальному провадженні за № 0001391 від 07.11.2020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
29.07.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2020 року у кримінальному провадженні за № 0001391 від 07.11.2020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у якому заявник просить: скасувати арешт з транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_1 », власником якого є ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та який знаходився у користуванні ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання власник майна, посилаючись на ст.ст. 170-174 КПК України, зазначила, зокрема, наступне.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.11.2020 у справі № 953/18208/20 задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001391 від 07.11.2020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та накладено арешт на автомобіль «ВАЗ 2104» р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 та який знаходився у користуванні ОСОБА_4 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, - до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку.
Заявник вважає, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки на теперішній час у даному кримінальному провадженні призначені та проведені всі необхідні судові експертизи та інші слідчі дії, які можуть стосуватися автомобіля.
У судове засідання власник майна ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена судом своєчасно та належним чином (а.с. 4). 30.07.2021 через канцелярію суду подала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала, просила про його задоволення. Також просила долучити до матеріалів клопотання копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 17-18).
Слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 та процесуальний керівник у кримінальному провадженні прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені судом своєчасно та належним чином (а.с. 4), проте в судове засідання не з`явилися. 30.07.2021 прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 та слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 через канцелярію суду подали заяву, в яких зазначили, що на даний час у кримінальному провадженні № 0001391 від 07.11.2020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України проведено комплекс автотехнічних, трасолологічних експертиз та експертиз технічного стану, в тому числі й за участі автомобіля «ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_1 », у зв`язку з чим орган досудового розслідування не заперечує проти задоволення вказаного клопотання. Розгляд клопотання просять проводити без їх участі. До заяв додано: витяг з ЄРДР; висновок експерта № СЕ-19/121-20/22580-ІТ від 18.03.2021; висновок експерта № СЕ-19/121-21/11914-ІТ від 22.06.2021; висновок експерта № 12-14/928-А/20 від 28.12.2020; копії ухвал Київського районного суду м. Харкова від 10.11.2020, 13.07.2021 (а.с. 5-18).
Неявка учасників процесу не є перешкодою для розгляду клопотання.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.
СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001391 від 07.11.2020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 9).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.11.2020 накладено арешт на автомобіль «ВАЗ 2104» р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , з визначенням місця зберігання в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, на території спеціального майдану зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області, розташованому за адресою: м. Харків, вул. Луї Пастера, буд. 16-А. (а.с. 6-7).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У відповідності до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст. 1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).
Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна власник майна зазначає, що на теперішній час з транспортним засобом «ВАЗ 2104» р.н. НОМЕР_1 проведені всі необхідні судові експертизи та інші слідчі дії, які можуть стосуватися автомобіля.
Проте, з наданих матеріалів вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, що не виключає в подальшому проведення слідчих дій з вказаним транспортним засобом. Разом з тим, на теперішній час проведено судові автотехнічні, судово-медичні експертизи, що підтверджується висновками експерта № СЕ-19/121-20/22580-ІТ від 18.03.2021; висновок експерта № СЕ-19/121-21/11914-ІТ від 22.06.2021; висновок експерта № 12-14/928-А/20 від 28.12.2020 (а.с. 10-15).
Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу в частині розпорядження та відчуження.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Однак, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає можливим скасувати арешт автомобіля «ВАЗ 2104» р.н. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_3 в частині заборони його ремонтування та користування, та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , з покладенням на неї обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, попередивши її про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 107, 174, 309, 372, ст. 376 ч. 2 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2020 року у кримінальному провадженні за № 0001391 від 07.11.2020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, задовольнити частково.
Скасувати арешт з автомобіля «ВАЗ 2104» р.н. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_3 в частині заборони його ремонтування та користування, передавши його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на неї обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
У задоволенні іншої частини клопотання ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1