ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2394/21 Справа № 205/3890/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001058 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.289 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 вересня 2021 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 - скасувати.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що стороною обвинувачення не було надано суду жодних доказів того, що обвинувачений ОСОБА_7 у випадку обрання йому більш м`якого запобіжного заходу буде переховуватися від суду, впливати на свідків, яких ще не було допитано в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також в ухвалі суду не наведено аргументів щодо того, що обвинувачений може ухилятися від суду, чи від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі, здійснювати будь-який вплив на свідків і, що застосування більш м`яких, ніж взяття під варту, запобіжних заходів може не забезпечити його належної процесуальної поведінки.
Стверджує, що в ухвалі не зазначено мотивів, з яких суд не погодився з доводами наведеними стороною захисту під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вказує на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, де мешкає разом із дружиною та малолітньою дитиною, які перебувають на його утриманні, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до затримання був офіційно працевлаштований, має позитивну характеристику.
Зазначає, що судом не взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду кримінального провадження щодо нього в Кіровському районному суді м. Дніпропетровська, перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом кожного разу з`являвся в судові засідання та не зробив жодної спроби ухилитися від суду, вплинути на потерпілого чи свідків по цій справі.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2021 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 вересня 2021 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, позитивно характеризується, надано лист щодо можливого працевлаштування, проте суд вважає, що заявлені прокурором ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання такого запобіжного заходу не зменшилися та не перестали існувати, а тому обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, судом враховано те, що на розгляді в Кіровському районному суді м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України.
Також судом враховано тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не зможе запобігти встановленим ризикам.
Відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутності сторін, які не заявляли клопотання про їх виклик до суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт № 0001058 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.289 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 27.04.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 28.07.2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований, окрім того, з листа суду першої інстанції вбачається, що вказане кримінальне провадження знаходиться на стадії допиту свідків, а тому судом обгрунтовано обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.289 КК України, із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя потерпілого, а тому, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Посилання захисника на те, що стороною обвинувачення не було надано суду доказів того, що у випадку обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу будуть існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України, оскільки в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики існують та обгрунтовано неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Доводи захисника про те, що в ухвалі не зазначено мотивів, з яких суд не погодився з доводами наведеними стороною захисту під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування чи зміни запобіжного заходу, оскільки посилання захисника в суді першої інстанції на те, що покази свідків, допитаних в судовому засіданні, спростовують обвинувачення є безпідставним, адже встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.
При цьому позитивні характеристики та лист щодо можливого працевлаштування, на які посилався захисник в судовому засіданні, були враховані судом першої інстанції при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 .
Твердження захисника про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, де мешкає разом із дружиною та малолітньою дитиною, які перебувають на його утриманні, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до затримання був офіційно працевлаштований, має позитивну характеристику, колегія суддів вважає таким, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду кримінального провадження щодо нього в Кіровському районному суді м. Дніпропетровська, перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом кожного разу з`являвся в судові засідання та не зробив жодної спроби ухилитися від суду, вплинути на потерпілого чи свідків по цій справі, не може бути взято до уваги, оскільки запобіжний захід продовжено з урахуванням всіх обставин, особи обвинуваченого.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4