ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5520/21
провадження № 1-кс/753/1070/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу потерпілої ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 31.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000633 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року потерпіла ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 31.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000633 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, звернулася до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Вважає, що постанова від 11.03.2021 слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження є незаконною, оскільки слідчим не було вчинено усіх можливих слідчих та процесуальних дій для встановлення істини у справі.

У зв`язку із чим просила скасувати постанову слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 11.03.2021 про закриття кримінального провадження №0000633 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У судове засідання скаржниця не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила провести розгляд скарги за її відсутності, вимоги скарги підтримала, просила її задовольнити.

Слідчий слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду скарги дізнавач повідомлений у встановленому законом порядку, однак його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні заявником, потерпілим його представником або законним представником може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Дарницького управління поліції ГУПН у м. Києві здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000633 від 31.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Підставою для реєстрації зазначеного кримінального провадження була заява ОСОБА_3 про те, що в період часу з 24.01.2019 по 04.04.2019 між нею та ОСОБА_5 було укладено два договори на виготовлення меблів, за умовами яких потерпілою авансом було сплачено 85 400 грн готівкою, а пізніше перераховано 20 000 грн на платіжну картку. Однак, по одному з договорів роботи були виконані частково, а інший договір взагалі не був виконаний. Оскільки ОСОБА_5 договори не були виконані, гроші нею потерпілій не були повернуті, в її діях вбається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

11.03.2021. постановою слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 кримінальне провадження №0000633 від 31.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, було закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Постанова про закриття кримінального провадження мотивована тим, що в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір про виготовлення відповідного товару, однак якість даного товару не влаштовувала ОСОБА_3 . У зв`язку з чим, слідчий прийшов до висновку, що даний вид спорів вирішується у цивільному судочинстві, а тому діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення.

Ознайомившись із наданими дізнавачем матеріалами кримінального провадження та матеріалами скарги, приходжу до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження, внесеного 31.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000633 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, винесена слідчим завчасно та без перевірки усіх обставин, які мають значення для розслідування кримінального правопорушення.

За диспозицією ч. 1 ст. 190 КК України шахрайством визнається заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого.

Змістом обману як способу шахрайства можуть бути різноманітні обставини, стосовно яких шахрай вводить в оману потерпілого. Зокрема, це може стосуватися характеристики певних предметів, зокрема їх кількості, тотожності, дійсності (обман у предметі), особистості винного або інших осіб (обман у особі), певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб тощо. За своєю формою обман може бути усним, письмовим, виражатися у певних діях (підміна предмета, його фальсифікація тощо).

Різновидом шахрайського обману судова практика визнає фіктивне представництво, за якого винний, створюючи враження про свою належність до того чи іншого підприємства, має на меті укласти договори й отримати гроші без поставки товару або, навпаки, одержати товар без належної його оплати.

До найбільш поширених випадків застосування обману як способу шахрайства належать: вчинення різних угод щодо рухомого і нерухомого майна (купівля-продаж, оренда), коли потерпілому передається фальсифікований товар або предмети гіршої якості, або ж предметом угоди виступають фіктивні предмети, які не існують в об`єктивній реальності або не належать винній особі; обманне отримання попередньої оплати (авансу) за надання товарів чи послуг.

Отже лише один тільки факт існування договорів про виготовлення та продажу меблів, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , не може свідчити про існування між ними цивільно-правових відносин. Адже надання ОСОБА_5 предметів гіршої якості потерпілій по першому договору, а, тим більше отримання нею та неповернення протягом двох років авансового платежу за другим договором, у своій сукупності можуть свідчити саме про вчинення нею шахрайских дій стосовно ОСОБА_3 .

Отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання (п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 "Про судову практику у справах про злочини проти власності").

Таким чином, для встановлення наявності або відсутності умислу на вчинення шахрайських дій з боку ОСОБА_5 при укладенні договорів на виготовлення меблів слід було її допитати, в т.ч. провести одночасний допит в порядку ч. 9 ст. 224 КПК України із потерпілою ОСОБА_3 .

Однак слідчим цього зроблено не було: усі його слідчі дії в цьому кримінальному провадженні обмежилися лише допитом потерпілої. Тому винесена ним постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, відповідно до яких кримінальне провадження підялгає закриттю у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що постанова слідчого відділу дізнання Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 11.03.2021 про закриття кримінального провадження №0000633 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, є незаконною, передчасною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 7, 110, 303, 306, 307, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 31.01.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000633 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на постанову слідчого про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 11.03.2021 про закриття кримінального провадження №0000633 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1