ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 583/861/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/982/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 186, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2020 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, та призначено покарання:
- за ч.3 ст. 186 КК України - у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу обрано тримання під вартою та взято його під варту в залі суду.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_4 , громадянина України, освіта вища, не одруженого, працюючого в м. Харків, Регіональна філія «Південна залізниця» «ВЧ-1», провідник пасажирських вагонів, раніше не судимого,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, та призначено йому за цим законом покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Вказаним вироком встановлено, що Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою, вирішили скоїти таємне викрадення чужого майна за адресою: АДРЕСА_6 .
З цією метою, 21 та 22 грудня 2018 року обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 прибували на АДРЕСА_6 з метою вивчення обстановки для вчинення злочину.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 23 грудня 2018 року близько 05 години на вул. Армійській м. Охтирка біля магазину «АТБ» сіли в автомобіль служби таксі та направились в с. Гай Мошенка Охтирського району Сумської області. Вийшовши із таксі, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_7 направились до домоволодіння АДРЕСА_6 .
23 грудня 2018 року близько 06 години, підійшовши до вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 одягнули маски та по черзі перелізли через паркан у двір домоволодіння. Перебуваючи у дворі господарства, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 направились до житлового будинку. Підійшовши до будинку, ОСОБА_9 смикнув за ручку вхідних дверей, після чого вони відчинилися, та вони пройшли в середину будинку, тобто таким чином незаконно проникли до житла.
Перебуваючи в середині будинку, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 керуючись спільним корисливим умислом на крадіжку чужого майна, почали обшукувати будинок з метою відшукання та крадіжки грошових коштів та цінних речей. Піднявшись на другий поверх будинку, у спальній кімнаті ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виявили потерпілу ОСОБА_10 . З метою контролю за діями потерпілої ОСОБА_10 , керуючись виниклим умислом на відкрите заволодіння чужим майном, діючи за попередньою домовленістю, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 зв`язали ОСОБА_10 руки шнурком від кросівок, тобто застосували насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, та наказали не кричати, а потім запитали, де заховані гроші. Після чого потерпіла повела їх до шафи та вказала на коробку з грошима в сумі 4500 грн., які ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , умисно, відкрито, у присутності потерпілої, усвідомлюючи, що їх дії оцінюються потерпілою як викрадення, забрали собі.
Потім ОСОБА_7 та ОСОБА_9 почали питати, де ще є гроші, але потерпіла не повідомила їм цього.
В подальшому, під час огляду будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виявили та відкрито викрали 2 шкатулки із прикрасами, а саме із золотою каблучкою 585 проби вагою 3 гр. вартістю 3557,41 грн. та грошовими коштами у сумі 150 грн. та 4,75 грн. та 20 доларів США, що згідно валютного курсу НБУ станом на 23.12.2018 становить 543,40 грн., а також на першому поверсі будинку відкрито викрали грошові кошти у сумі 19600 грн., що лежали на холодильнику, які належать потерпілому ОСОБА_11 .
Далі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 наказали потерпілій ОСОБА_10 лягти на підлогу, а самі через паркан покинули домоволодіння із викраденим майном та грошовими коштами, які розділили між собою та розпорядилися викраденим на власний розсуд.
Таким чином, своїми протиправними діями, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 завдали потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 8755,62 грн. та потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 19600 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 26 липня 2019 року, у точно невстановлений час, через незамкнену хвіртку проник на територію нежилого домоволодіння АДРЕСА_7 . Перебуваючи на території двору вищевказаного домоволодіння, з метою реалізації свого злочинного корисливого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що в домоволодінні відсутні сторонні особи, тобто таємно, повторно, шляхом пошкодження запірного пристрою, проник всередину будинку, розташованого за даною адресою, де віднайшов належні потерпілому ОСОБА_12 будівельні інструменти, а саме: болгарку синього кольору з написом «Euro Craft Sweden» вартістю 566 грн.; перфоратор жовто-сірого кольору марки «Einhell Bavaria» PL-3858-2 BBH 850/1 вартістю 883 грн.; лазерний рівень чорно-помаранчевого кольору марки «Goxawee» вартістю 1469 грн.; електрошуруповерт червоно-зеленого кольору марки «Сталь» Lithium 12V вартітю 1122 грн.; пістолет для монтажної піни жовтого кольору марки «Sigma» ваартістю 188 грн.; рулетку жовтого кольору «Topex» 5 метрів вартістю 80 грн.; викрутку з ручкою чорно-помаранчевого кольору вартістю 34 грн.; слюсарні ножиці з ручками жовтого кольору вартістю 228 грн.; обжим «Sigma» з ручками жовтого кольору вартістю 222 грн.; молоток слюсарний «Сталь» з ручками жовто-чорного кольору вартістю 153 грн.; щипці «Master Tool» з ручками червоного кольору вартістю 105 грн.; плоскогубці з пластиковими ручками червоного кольору вартістю 59 грн.; трубний ключ чорного кольору вартістю 127 грн.; трубний ключ сірого кольору вартістю 167 грн.; ручну циркулярку марки «Circular saw» 200V S/N: вартістю 554 грн.; електрошуруповерт синьо-чорного кольору «Ferm» 18V S/N:0601451/2006 вартістю 550 грн.; бензопилу червоного кольору «Efco» /2006 вартістю 3033 грн.; подовжувач «Еміра» 15 метрів вартістю 180 грн.; викрутку з ручкою чорно-помаранчевого кольору вартістю 34 грн.; 5 штук балонів з монтажною піною «Astaco» P-65 850 ml вартістю460 грн. Вказане майно, загальною вартістю 10 214 грн., ОСОБА_7 склав до господарських сумок, виніс їх з будинку на територію подвір`я, де приховав їх в чагарнику неподалік від хвіртки при вході до господарства, після чого залишив територію господарства, щоб знайти транспорт для вивозу вказаного майна.
З метою доведення злочину до кінця, ОСОБА_7 в ніч з 26.07.2019 на 27.07.2019 приїхав з товаришем на автомобілі до магазину «Абсолют», розташованого неподалік домоволодіння АДРЕСА_7 , після чого повернувся до вказаного домоволодіння, щоб викрасти приховане на його території майно. Під час залишення території вказаного домоволодіння з частиною раніше заготовленого для викрадення майна ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції у порядку ст. 208 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

Не погодившись з рішенням районного суду захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуваний вирок та пом`якшити ОСОБА_7 призначене покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.
Також апелянт просить під час апеляційного розгляду дослідити докази, які додані до його апеляційної скарги.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що у суду першої інстанції були підстави застосувати при визначенні міри покарання ОСОБА_7 положення ст. 69 КК України, враховуючи, що по кримінальному провадженню встановлені декілька пом`якшуючих вину мого підзахисного обставини, а саме - щире дієве каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, перше притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність тяжких наслідків від дій обвинувачених. Ставлення потерпілих та відомості про особу обвинуваченого в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є підставою для призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч.3 ст. 186 КК України.
Вважає, що судом проігноровано думку потерпілої сторони, яка просила суд не позбавляти волі ОСОБА_7 як під час слідства, так і під час судового розгляду справи. Саме ОСОБА_7 повністю відшкодував потерпілим майнову шкоду та повністю відшкодував моральну шкоду, про що маються відповідні розписки.
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував обставини, які характеризують особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_7 проживає сім`єю в цивільному шлюбі, що підтверджується відповідною письмовою довідкою органу місцевого самоврядування, займається вихованням двох неповнолітніх дітей, надає їм майнову та моральну допомогу. Зарекомендував себе виключно як гарний сім`янин та люблячий батько. ОСОБА_7 являється офіційним опікуном особи похилого віку - ОСОБА_13 , яка має хронічні хвороби і потребує постійного догляду та допомоги. Його підзахисний хоча й працює неофіційно, але має стабільний дохід, підтримує товариські відносини, користується повагою в колективі, має авторитет. ОСОБА_7 утримує матеріально свою матір ОСОБА_14 , яка із-за стану свого здоров`я не може працювати.

Вислухавши доповідь судді; доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту і просили пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання; заперечення прокурора щодо залишення без задоволення поданої апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що подана апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у повній відповідності норм КПК України та слушно дійшов висновку про винуватість обвинувачених за пред`явленим обвинуваченням.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі захисника не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, його молодий вік, враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , його сімейни стан: він здійснює догляд за бабусею, яка потребує сторонньої допомоги, мати ОСОБА_7 тяжко хворіє.
Судом також враховано висновок органу пробації щодо ОСОБА_7 , відповідно до якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є високим, виправлення особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.
Відповідно до ст.66 КК України, судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання, у виді щирого каяття і добровільного відшкодування завданих збитків.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченому.
Захисником ОСОБА_8 не наведено в своїй апеляційній скарзі нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання, як за злочини, передбачені за ч.3 ст.186, ч.3 ст. 15 - ч.3 ст.185 КК України, так і остаточного покарання за сукупністю злочинів, призначених за правилами ч.1 ст.70 КК України. Апелянтом також не зазначено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та дають підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання, а також свідчать явну несправедливість призначеного покарання. Цих обставин також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.
Колегія суддів також враховує фактичні обставини справи, а саме вчинення обвинуваченим злочину за ч.3 ст. 186 КК України із застосуванням насильства до потерпілої, а також вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 - ч.3 ст.185 КК України, менше ніж через місяць після ухвалення попереднього вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.07.2019 року, який скасований ухвалою Сумського апеляційного суду від 12.12.2019 року.
Крім того, під час попереднього апеляційного розгляду, за наслідками якого скасовано обвинувальний вирок і призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду зазначила в своєму рішенні від 12.12.2019 року, що щире дієве каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної злочином шкоди, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність тяжких наслідків від дій обвинуваченого, позиція потерпілих щодо виду та міри покарання та відомості щодо обвинуваченого, з урахуванням усіх фактичних обстави кримінального провадження, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому не є підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст.69 КК України. Також апеляційний суд зазначив в своїй ухвалі, що, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України, обставини його вчинення та даних про особу ОСОБА_7 , є сумнівними висновки суду першої інстанції, викладений у попередньому обвинувальному вироку щодо ОСОБА_7 , про можливість виправлення останнього без реального відбування покарання.
Відповідно до вимог ч.3 ст.415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
За таких обставин, суд першої інстанції, проаналізувавши та оцінивши всі фактичні обставини цього кримінального провадження, ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, повністю виконав вимоги ч.3 ст.415 КПК України та дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.186, ч.3 ст. 15 - ч.3 ст.185 КК України в мінімальних межах санкції цього закону.
Доводи захисника ОСОБА_8 про необхідність призначення останньому більш м`якого покарання, з урахуванням даних про його особу, який вчинив злочин із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, а також скоїв новий злочин за ч.3 ст. 15 - ч.3 ст.185 КК України менше ніж через місяць після ухвалення попереднього обвинувального вироку, скасованого ухвалою апеляційного суду, на думку колегії суддів, - є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 своєю поведінкою не доводить свого виправлення та перевиховання, а тому є суспільно-небезпечною особою.
З огляду на викладене, суд призначив обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції ч.3 ст.186, ч.3 ст. 15 - ч.3 ст.185 КК України та з дотриманням вимог ст.ст.50, 65, 70 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів.
Колегією суддів не встановлено правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді