СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3430/21
ун. № 759/9882/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2021 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна - ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000917 від 07.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, про накладення арешту на майно,-
встановив:
14.05.2021 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000917 від 07.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.
Вказане клопотання обґрунтовується тим, що відділом дізнання Святошинського УП ГУНП у м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000917 від 07.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.
До Святошинського УП ГУНП у м. Києві, 06.05.2021 року, приблизно о 10 год. 54 хв. надійшло повідомлення від працівників сервісного центру МВС України, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Перемоги 20, з приводу виявлення факту підробки або заміни ідентифікаційного номеру кузова під час перереєстрації автомобіля. По прибуттю працівників поліції за вищевказаною адресою, виявлено автомобіль «Chevrolet Lacetti», д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2011 р.в., сірого кольору доставлений до сервісного центру ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля «Chevrolet Lacetti», д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2011 р.в., сірого кольору, є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час огляду даного транспортного засобу виявлено, що під капотом частина рами автомобіля, на якій знаходиться номер кузова КL1NF35В1СК546524 має сліди зварювання та 1 частина рами вставлена.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 11/8041/2д від 06.05.2021, номер кузова КL1NF35В1СК546524 автомобіля «Chevrolet Lacetti», д.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, піддавався змінам в кустарних умовах шляхом видалення номерного майданчика з первинним ідентифікаційним номером та вварювання на його місце номерного майданчика з ідентифікаційним номером КL1NF35В1СК546524. Дублююча номерна табличка перезакріплена.

Постановою від 07.05.2021 автомобіль «Chevrolet Lacetti», д.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000917 від 07.05.2021.

Визнавши автомобіль «Chevrolet Lacetti», д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2011 р.в., сірого кольору, речовим доказом у кримінальному провадженні 0000917 від 07.05.2021, дізнавач, прокурор має доступ до нього, з метою прийняття відповідних процесуальних рішень спрямованих на висвітлення всіх обставин події. Однак повернувши тимчасово вилучене майно особі у якої було його вилучено, завдання кримінального провадження фактично нівелюються, а також неможливо буде визначити предмет доказування у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи той факт, що на території України постановою КМУ від 25.03.2020 року введено режим надзвичайної ситуації, який полягає у протидії СОVID-19. Зокрема контроль за дотримання карантинних обмежень покладається на працівників поліції, до лав яких належать також підрозділи дізнання. Таким чином майже увесь особовий склад відділу дізнання Святошинського УП був залучений 07.05.2021 до публічних заходів щодо протидії даній вірусній хворобі, що перешкодило подання клопотання про арешт майна своєчасно, як того вимагає КПК України.
В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, просив поновити пропущений строк на звернення до суду з даним клопотанням, оскільки він був пропущений з поважних причин та накласти арешт на вказаний автомобіль.
Власник майна - ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, вказуючи, що він є добросовісним набувачем вказаного у клопотання автомбіля, користується ним з 2015 року, на експертизу автомобіль надав він, однак, після її проведення, автомобіль було в нього вилучено, але ніяких документів йому не було надано, ні з чим не було ознайомлено. На даний час він не має ніякого відношення до даного кримінального провадження, тому просив відмовити в задоволенні клопотанні, а також відмовти в поновленні строку на звернення з даним клопотанням, оскільки прокурором не наведено поважних причин.
Вислухавши доводи прокурора та заперечення власника майна ОСОБА_4 , дослідивши докази, додані до клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Відповідно до положень ч.1. ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Так,відповідно доматеріалів клопотання,06.05.2021 року під час огляду місця події, а саме на територіїсервісного центру МВС України, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Перемоги 20, було вилучено автомобіль «Chevrolet Lacetti», д.н. НОМЕР_1 , два ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Постановою про визнання речових доказів від 07.05.2021 року автомобіль «Chevrolet Lacetti», д.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000917 від 07.05.2021 року та залишено на зберігання на майданчику Святошинського УП ГУНП у м.Києві за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Проте, з клопотанням про арешт майна прокурор звернувся до суду лише 14.05.2021 року.
В своєму клопотанні прокурор просить поновити процесуальний строк на подання клопотання про арешт майна, посилаючись на те, що він пропущений з поважних причин, а саме, що увесь особовий склад відділу дізнання Святошинського УП був залучений 07.05.2021 до публічних заходів щодо протидії вірусній хворобі СОVID-19, згідно постанови КМУ від 25.03.2020 року.
Разом з тим, такі доводи прокурора не відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до положень КПК України, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язані: сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону; перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З наданих прокурором документів не вбачається жодних доказів на підтвердження необхідності накладення арешту, адже вказане вище майно вже визнано речовим доказом, а отже не доведено необхідність такого арешту та наявності ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.
При цьому слідчий суддя звертає увагу на ті обставини, що відповідно до положень ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в поданому клопотанні. Тому, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні достатні підстави для такого ступеня втручання, як застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Однак, зазначені прокурором в клопотанні причини для поновлення процесуального строку для подання відповідного клопотання не можуть бути визнані поважними, оскільки законом чітко визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, звернутись з клопотанням про поновлення процесуального строку та про арешт майна, прокурор мав можливість вже наступного робочого дня після встановлення законного власника майна, однак цього не зробив.
Тому, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора про поновлення відповідного процесуального строку необхідно відмовити.
На підставі вищевикладеного, оскільки прокурором не було доведено підстави необхідності накладення зазначеного в клопотанні арешту, пропущено визначений КПК України процесуальний строк на подачу вказаного клопотання, причини, на які посилається прокурор для поновлення цього строку не є поважними, слідчий суддя не вбачає передбачених законом підстав для накладення арешту на майно і приходить до висновку, що в задоволенні такого клопотання необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя
постановив:
У задоволенні клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000917 від 07.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, про накладення арешту на майно - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.
Повний текст ухвали складено і оголошено 19.05.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1