ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1819/20 Номер провадження 11-сс/814/35/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06.11.2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06.11.2020 року задоволено клопотання слідчого та в рамках кримінального провадження № 0000090 від 15.02.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, накладено арешт на речі, вилучене у ОСОБА_5 під час проведення обшуку 03.11.2020 за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з клопотанням та ухвалою слідчого судді, досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 14.02.2016 до 09.09.2020 року невстановлені особи здійснили ряд епізодів таємного викрадення чужого майна з автомобілів, у тому числі, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; напівпречепів вантажних автомобілів, водіями яких є ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; кузова фургону-рефрижератора, а також причепа автомобіля. При цьому завдали збитків: ОСОБА_17 на суму близько 85 819, 00 грн, СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» на загальну суму 534 991 грн, ОСОБА_8 41556,24 грн, 9000 грн за епізодом від 02.11.2018. Сума майнових збитків за рештою епізодів встановлюється.
03.11.2020 проведено обшук у квартирі АДРЕСА_1 .
Під час проведення обшуку виявлено та вилучено:
1. упаковку зубної нитки «Ога1-Ь»;
2. 4 пачки чаю «Azercay»;
3. 6 пляшок шампуню «Clear»;
4. 12 пачок чаю «Basilur»;
5. 14 упаковок тампонів «Kotex N-1»;
6. 7 упаковок крем-мила «Бархатные ручки»;
7. 6 упаковок туалетного паперу «Ruta».
Вищевказані речі визнано речовими доказами.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що вилучене майно є важливим речовим доказом, предметом злочину, та з метою забезпечення кримінального провадження, необхідності проведення експертиз та збереження речових доказів, вважає за потрібне задовольнити клопотання слідчого, наклавши арешт на вилучене майно.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулася ОСОБА_5 .

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Зазначає, що майно, вилучене під час проведення обшуку, відсутнє в переліку майна, яке суд зазначив в ухвалі як таке, що викрадено в ході вчинення злочинів в рамках кримінального провадження № 0000090, не є таким, що одержане внаслідок злочину, не може бути предметом кримінального правопорушення та є звичайним предметом користування.

Вказує, що вказане майно не було зазначене в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та обшук проводився за участю осіб, що не мали права його проводити, оскільки не були зазначені в ухвалі.

Звертає увагу, що слідчий суддя не перевірив, чи є вилучене у ОСОБА_5 майно в переліку викраденого майна, а також розглянув клопотання слідчого без участі власника майна, чим істотно порушив кримінальний процесуальний закон.

Вказує на порушення слідчим строку на звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, встановленого ч.5 ст.171 КПК України.

Вказує на невірно вказану адресу будинку, у якому було проведено обшук.

При цьому просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про розгляд клопотання слідчим суддею її повідомлено не було, а ухвалу слідчого судді отримала 01.12.2020 у відповідь на свій запит.

Адвокат ОСОБА_18 подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, а також участі апелянта ОСОБА_5 , просить апеляційні вимоги задовольнити повністю.

Прокурор Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_19 надіслав заяву про розгляд провадження у його відсутність, заперечує проти задоволення поданої апеляційної скарги, просить ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступного висновку.

Зважаючи на те, що адвокат в інтересах ОСОБА_5 та прокурор подали заяви про розгляд провадження без їх участі, колегія суддів, керуючись положеннями ст. 406 КПК України, вважає за можливе ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд клопотання слідчим суддею Кобеляцького районного суду Полтавської області відбувся 06.11.2020 року у відсутність ОСОБА_5 , копію ухвали остання отримала 01.12.2020 року, апеляційну скаргу надіслав через поштове відділення 03.12.2020 року, тобто в 5-денний строк. Отже, строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Так, 15.02.2016 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.
У ході проведення досудового розслідування встановлено, що на території Полтавської області діє злочинна група, учасники якої здійснюють крадіжки товарно-матеріальних цінностей з вантажних автомобілів під час руху на автошляхах Полтавської та суміжних областей, а також була встановлена можлива причетність до вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
03.11.2020 старшим слідчим в ОВС відділу розслідування особливо-тяжких злочинів СУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_22 , на підставі п.3 ст.233 КПК України, проведено обшук в порядку, передбаченому ст. 236 КПК, у квартирі АДРЕСА_2 ., під час якого вилучено вищевказані речі.

Постановою слідчого від 04.11.2020 року вилучені речі визнані речовими доказами.
Вирішуючи питання про накладення арешту на майно, у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя вказав, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а тому на нього необхідно накласти арешт.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що накладення арешту на вилучені в ході обшуку речі є необхідним з метою збереження речових доказів, які могли бути речами здобутими протиправним шляхом або зберегли на собі сліди вчинених кримінальних правопорушень.

Доводи апелянта щодо вилучення майна, яке не було зазначено в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, та відсутність в ухвалі осіб, що проводили обшук; порушення слідчим строків звернення із клопотанням про арешт майна є безпідставними, оскільки суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства.
Так, частиною 7 статті 236 КПК передбачено, що при обшуку слідчий, прокурор має право, у тому числі, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до матеріалів справи, слідчий звернувся до суду із клопотанням про арешт майна 05.11.2020 року, тобто протягом 48 годин після вилучення майна у ході проведення обшуку 03.11.2020 року, який проводився до 10 год 51 хв. цього ж дня. Отже слідчим було дотримано вимог ч.5 ст. 171 КПК України, що визначає порядок звернення із клопотанням про арешт майна.
Щодо вимог до ухвали слідчого судді, якою задоволено клопотання про проведення обшуку, остання відповідає вимогам ст.235 КПК України, містить вказівку на групу слідчих, якій надано дозвіл на проведення обшуку, зокрема, слідчому ОСОБА_22 .
Помилкове зазначення адреси, за якою було проведено обшук, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді та не впливає на відповідність майна, на яке було накладено арешт критеріям, встановленим ст.98 КПК України.
Окрім цього, відповідно до заперечень на апеляційну скаргу та доповнень до них, наданих слідчим СВ ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_23 , в ході проведення досудового розслідування продовжують встановлювати власників вилученого майна, частину вилучених речей направлено на проведення експертних досліджень.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні та проведення експертних досліджень, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя у відповідності до вимог ст.ст.132, 170-173 КПК України обгрунтовано наклав арешт на вищевказані речі, а тому підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407. 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06.11.2020 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4