ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1458/16-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження № 11-кп/819/316/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
Секретарі ОСОБА_5
З участю прокурора ОСОБА_6
Обвинуваченого ОСОБА_7
Захисника адвоката ОСОБА_8
Перекладача ОСОБА_9
Потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження №0000819 за апеляційною скаргою прокурора та апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2019 року, відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
в с т а н о в и л а:
Вказаним вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст.115 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з поміщенням для відбування покарання до кримінально - виконавчої установи закритого типу. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з 27 лютого 2016 року. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27 лютого 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 обраний у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
23 червня 2020 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду вказаний вирок відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий вирок, яким призначено ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі.
Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2021 року скасовано вирок Херсонського апеляційного суду від 23 червня 2020 року відносно ОСОБА_7 та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 28 березня 2021 року включно.
До початку апеляційного розгляду прокурором відділу прокуратури Херсонської області заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на строк 60 днів.
Заслухавши суддю доповідача, прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України", що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Відповідно до ст.29 Конституції України право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Порядок продовження строку тримання під вартою визначений положеннями статті 199 КПК України, згідно з якою слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При цьому слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлений під час обрання запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно із вимогами ч.2 ст.439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доцільність вирішення питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст.115 КК України, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі.
Враховуючи характер злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , а також дані про особу обвинуваченого, який характеризується негативно, не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря психіатра, сім`ї та утриманців не має, тобто міцних соціальних зв`язків, які б стримували його від ухилення від суду, не має, раніше неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення, в тому числі за злочин проти життя людини, передбачений ст.115 КК України, та за тяжкі злочини проти власності із застосуванням насильства, новий злочин вчинив в період не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень та його підвищену суспільну небезпечність, колегія суддів приходить до висновку про наявність існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити злочинну діяльність, що виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні і наведеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, і не є надмірним та таким, що принижує його у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.331, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 15 травня 2021 року, включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4