Справа № 357/1433/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005296, яке внесене до ЄРДР 19 грудня 2015 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, уродженця с. Довге Іршавського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2004 року за ч. 2 ст. 199 КК України до позбавлення волі строком п`ять років, від відбування якого звільнений з випробуванням з іспитовим строком два роки;

вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2005 року, на підставі ст. 71 КК України, за ч. 1 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком п`ять років та штрафу у розмірі 1 700 грн., від відбування якого звільнений з випробуванням з іспитовим строком три роки;

вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 травня 2006 року, на підставі ст. 71 КК України, за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком шість років та штрафу у розмірі 1 700 грн.;

вироком Ленінського районного суду м. Вінниця від 16 вересня 2011 року за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 358 КК України до позбавлення волі строком шість місяців,

за ознаками злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

сторона обвинувачення:

прокурор - ОСОБА_4 ,

сторона захисту:

захисник - ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 , установив наступне.

І . Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

17 грудня 2015 року близько 11 години ОСОБА_3 за попередньою змовою з особою, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, проникли на подвір`я буд. АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого, особа, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді, за допомогою металевого лома, який знаходився у вказаному подвір`ї, шляхом пошкодження металопластикового вікна будинку, спільно з ОСОБА_3 незаконно проникли до будинку АДРЕСА_3 , звідки вчинили крадіжку майна: морозильної камери марки «Snaige» вартістю 3515 грн., холодильника «Атлант» вартістю 1330 грн., телевізора «Супра» вартістю 570 грн., унітаза Colombo Славута Плюс вартістю 1170 грн., умивальника Cersanit Arteco 60 см. вартістю 450 грн., тумби під умивальник Cersanit Alpina Libra 60 вартістю 990 грн. та зміщувача для умивальника 161 Qtap Dominox Ceramic литого вартістю 585 грн., належного потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 8610 грн.
Після вчинення крадіжки ОСОБА_3 та особа, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді, залишили місце вчинення злочину, та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 8610 грн.
Крім цього, 17 грудня 2015 року ОСОБА_3 перебуваючи разом із особою, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді, у квартирі АДРЕСА_4 , яка на праві власності належить ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив, за попередньою змовою між собою, розподіливши між собою ролі, шляхом вчинення розбійного нападу із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, вирішили заволодіти майном ОСОБА_6 після того, як він зайде до вказаної квартири.
В подальшому, 18 грудня 2015 року близько 09:00 год. ОСОБА_3 разом із особою, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді, перебуваючи на балконі квартири АДРЕСА_4 помітили, як до будинку під`їхав ОСОБА_6 на власному автомобілі ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 та припарковавши його поряд з будинком зайшов до під`їзду.
Реалізовуючи свій умисел на вчинення розбійного нападу особа, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді, з метою заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_6 взяв із тумби в коридорі квартири молоток та разом з ОСОБА_3 заховалися у ванній кімнаті, де очікували на ОСОБА_6 .
Після того, як ОСОБА_6 зайшов до квартири особа, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді, побачивши, що потерпілий стоїть до нього спиною, вийшов з ванної кімнати та застосовуючи насильство небезпечне для життя потерпілого ОСОБА_6 , тримаючи у правій руці молоток, умисно, наніс ним близько 4 ударів в голову останнього. ОСОБА_6 по інерції, втрачаючи свідомість, продовжуючи рух вперед впав на підлогу кімнати. З метою позбавлення ОСОБА_6 можливості чинити фізичний опір, особа, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді, зв`язав йому ноги поясом, який знайшов у кімнаті та почав зав`язувати руки, але в цей час ОСОБА_6 , прийшов до тями і особа, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді став випитувати у нього про місцезнаходження грошей, наносячи при цьому удари ногами по обличчю потерпілого ОСОБА_6 . Від нанесених особою, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді, ударів ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: рани на межі волосяної частини голови лобної області майже по центру, рани тім`яної ділянки голови майже по центру, рани лівої тім`яної області у передньому її відділі, дві рани потиличної області голови, рани лівої надбрівної ділянки, рани на верхній губі, рани на нижній губі та перелом кісток носа, які відносяться до ознак легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синця на верхній повіці правого ока, синця лівої надбрівної ділянки, синця на повіках лівого ока з переходом на ліву щоку, майже у всіх відділах, крововиливу у склеру лівого ока, синця та садна на правій щоці, садна на шкірі нижньої губи справа з переходом на червону кайму, крововиливу у слизову оболонку нижньої губи, крововиливу у слизову оболонку верхньої губи, синця кінчика носа, синця лівої вушної раковини, синця та садна тильної поверхні правої кисті, садна лівої кисті, синця та садна правого передпліччя, які відносяться до ознак легких тілесних ушкоджень.
В цей час ОСОБА_3 , який зайшов у кімнату та побачивши ОСОБА_6 в безпорадному стані, з кишені куртки потерпілого ОСОБА_6 забрав гроші в сумі 3500 гривень, та вийшов з квартири.
Після того, як ОСОБА_3 залишив квартиру, особа, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді, накинув на шию ОСОБА_6 заздалегідь підготовлений пояс від жіночої куртки, який знайшов у квартирі та став душити ОСОБА_6 . Коли останній втратив свідомість, особа, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді, з метою заволодіння майном потерпілого із кишень штанів ОСОБА_6 взяв два мобільних телефони марки «Nokia 105 Black» чорного кольору вартістю 285 грн. кожний та дві в`язки ключів, які не становлять матеріальної цінності, серед яких був і ключ від автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , на якому приїхав ОСОБА_6 .
Продовжуючи свої дії, спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_6 , особа, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді, вийшов із квартири та зачинивши вхідні двері, разом з ОСОБА_3 , який його чекав на вулиці підійшли до автомобіля ОСОБА_6 , де також шукали матеріальні цінності. Однак, не знайшовши нічого, вони залишили автомобіль на місці.
В подальшому ОСОБА_3 та особа, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді, залишили місце вчинення злочину, та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 4070 грн.

ІІ. Стаття (частина статті) закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні якої визнається ОСОБА_3 .

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, умисні дії ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло;
- ч. 2 ст. 187 КК України, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

ІІІ . Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

11 лютого 2021 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за пред`явленим обвинуваченням за ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до угоди, сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, за ч.2 ст. 187 КК України у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна та на підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначили за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто майна.
В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

IV. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , виходячи з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив затвердити угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 187 КК України та показав, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження такої угоди.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 вважає можливим затвердження угоди та винесення на її підставі вироку.

Прокурор у судовому засіданні угоду підтримала, зазначивши, про її добровільність, просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 187 КК України, які згідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 437 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.

З пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений погодився на призначення йому узгодженого покарання.

Умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

VІІ. Мотиви призначення покарання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості з призначенням обвинуваченому, узгодженого сторонами ОСОБА_3 покарання.

- за ч.3 ст.185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі,
- за ч.2 ст. 187 КК України у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна;
- на підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

VІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 24 грудня 2015 року о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_3 було затримано Білоцерківським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2020 року, обвинуваченому ОСОБА_3 вчергове продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 15.02.2021 року.

Згідно із ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), суд вважає за необхідне, зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання, час його попереднього ув`язнення з 24 грудня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, у зв`язку з тим, що строк його попереднього ув`язнення перевищує фактично призначене покарання.

В зв`язку із цим, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 слід скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти в залі суду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному проваджені вирішити при ухваленні рішення щодо особи, обвинувальний акт щодо якої перебуває в окремому провадженні в суді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 374, 473, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 11 лютого 2021 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_7 .

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі,
-за ч.2 ст. 187 КК України у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів визначити, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.
Згідно із ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахувати ОСОБА_3 у строк відбутого покарання, час його попереднього ув`язнення з 24 грудня 2015 року до дня проголошення вироку - 12 лютого 2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, у зв`язку з тим, що строк його попереднього ув`язнення перевищує фактично призначене покарання.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - скасувати.

Звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст.ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1