Провадження № 11-сс/811/318/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2021 року,

встановила:

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2021 року відмовлено в задоволені скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 від 27 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000369 від 10 лютого 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 397 КК України.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, зокрема, вказав, що судовим розглядом встановлено, що слідчим в повній мірі досліджено та проаналізовано зібрані у встановленому кримінально процесуальному порядку докази, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання слідчого у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, яка визначає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Під час досудового розслідування слідчим не здобуто доказів вчинення відносно потерпілого кримінального правопорушення. На підставі вказаного, слідчим суддею встановлено, що слідчим проведені всі необхідні та можливі слідчі дії та проведеним досудовим розслідуванням не здобуто доказів, які б вказували на наявність в діях начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_8 та старшого слідчого військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_9 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 397 КК України, а тому приходжу до висновку про необґрунтованість поданої скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. При цьому, слідчий суддя звернув увагу, що незгода з процесуальними діями працівників органу досудового розслідування чи прокурора не може свідчити про наявність в їх діях складу кримінально-караного діяння. У випадку незгоди з рішеннями, діями чи бездіяльністю слідчого, дізнавача такі можуть бути оскаржено у визначеному КПК України порядку.
На дану ухвалу слідчого судді потерпілий ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР у місті Львові ОСОБА_7 від 27 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження №0000369 і направити матеріали цього провадження прокурору для організації продовження досудового розслідування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що після відновлення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, зумовленого скасуванням попередньої постанови Слідчого від 22.05.2020р. про закриття цього провадження, Слідчим не проведено жодної слідчої і процесуальної дії.
Зазначене стверджується тим, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 27.11.2020р. в частині встановлених обставин, переліку доказів і їх оцінки та зроблених Слідчим висновків є ідентичною за текстом із попередньою постановою Слідчого про закриття кримінального провадження від 22.05.2020р., яка була скасована як передчасна ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 22.10.2020р. у справі №463/5226/20.

Однак, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, Слідчий дійшов висновків про те, що в ході досудового розслідування не знайшли підтвердження факти недопущення до мене захисника, тобто порушення мого права на захист, та не здобуто достатніх доказів про вчинення працівниками військової прокуратури перешкод ОСОБА_10 у здійсненні правомірної діяльності захисника.
На обгрунтування таких висновків Слідчий посилався на показання допитаних свідками працівників військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_11 і ОСОБА_9 та працівника УЗЕ ОСОБА_12 .
Проте показання вказаних осіб не можуть прийматися до уваги з огляду на наступне. Так, свідок ОСОБА_12 на всі запитання сторони обвинувачення стосовно обставин присутності біля будівлі УЗЕ адвокатів взагалі пояснив, що нічого не пам`ятає. ОСОБА_11 і ОСОБА_9 заявили, що про присутність біля будівлі УЗЕ адвоката ОСОБА_10 їм не було відомо, а ОСОБА_11 також вказав, що як тільки у нього з`явилася можливість зв`язатися з Центром БВПД, він одразу повідомив даний Центр про його затримання, після чого прибув адвокат цього Центру ОСОБА_13 для надання мені правової допомоги.
Проте вказані особи є заінтересованими у наданні таких показань, оскільки переслідують мету уникнути кримінальної відповідальності за свої протиправні дії.
Більше того, їх показання спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження іншими доказами, яким Слідчий взагалі не дав будь-якої оцінки або не дав належної оцінки.
Натомість Слідчий не надав жодної оцінки таким показанням свідка ОСОБА_14 та не встановив результати розгляду Ужгородським відділом поліції ГУНП в Закарпатській області згаданої заяви адвокатів про кримінальне правопорушення.
Слідчий в оскаржуваній постанові взагалі не навів жодних мотивів, з яких він не прийняв до уваги і відхилив показання всіх перелічених свідків та надав перевагу показанням заінтересованих свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_9 .

Крім того, Слідчий не надав належної оцінки протоколу від 13.10.2016р. про його затримання та документам (письмовим доказам), отриманим від Центру БВПД, які беззаперечно спростовують показання ОСОБА_11 стосовно своєчасного забезпечення його захисником після затримання. Такими документами (письмовими доказами) є доручення адвокату ОСОБА_13 від 12.10.2016р. №1916 для надання йому правової допомоги у кримінальному провадженні, доповідна адвоката ОСОБА_15 від 02.03.2017р. про недопущення його тривалий час до мене та відповідь Центру БВПД від 19.10.2016р., надана на запит адвоката ОСОБА_10 .

Так, з протоколу про його затримання від 13.10.2016р. слідує, що пам`ятка про процесуальні прав і обов`язки підозрюваного вручена 12.10.2016р. о 21 год. 40 хв.
Натомість у згаданій відповіді Центру БВПД від 19.10.2016р. на запит адвоката ОСОБА_10 вказується, що повідомлення від ОСОБА_11 про його затримання надійшло до цього Центру 12.10.2016р. о 23 год. 20 хв., тобто після спливу однієї години і сорока хвилин після вручення пам`ятки про процесуальні прав і обов`язки підозрюваного.
У виданому спеціалістом Центру БВПД ОСОБА_16 дорученні від 12.10.2016р. №1916 зазначено, що цьому адвокату ОСОБА_13 необхідно прибути до будівлі УЗЕ 13.10.2016р. на 00 год. 50 хв.
Адвокат ОСОБА_13 на вказану годину прибув до будівлі УЗЕ, проте його допустили до мене лише після 05 години 13 жовтня 2016р. Зазначене стверджується протоколом від 13.10.2016р. про моє затримання, доповідною адвоката ОСОБА_13 від 13.10.2016р. на ім`я директора Центру БВПД та відповіддю Центру БВПД від 19.10.2016р. на запит адвоката ОСОБА_10 .

Вказує, що його представник - адвокат ОСОБА_17 подавав ще слідчому Генеральної прокуратури України ОСОБА_18 письмове клопотання від 15.08.2018р., у якому, серед іншого, просив: допитати як свідка спеціаліста Центру БВПД ОСОБА_16 з приводу обставин видачі 12.10.2016р. адвокату ОСОБА_13 доручення для надання мені правової допомоги і його ( ОСОБА_16 ) спілкування з ОСОБА_11 у зв`язку з тривалим недопущенням адвоката ОСОБА_13 ; витребувати від Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області інформацію про результат розгляду заяви ОСОБА_10 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 від 13.10.2016р. про вчинення злочину, яка зареєстрована у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №22977 згідно з талоном-повідомленням №3175 від 13.10.2016р.

Звертає увагу, що Листом від 29.08.2018р. №17/3/3-21429-17 слідчий ОСОБА_18 повідомив, що органом досудового слідства вживаються заходи щодо проведення зазначених у цьому клопотанні слідчих та процесуальних дій. Така відповідь слідчого ОСОБА_18 та відсутність його постанови про відмову у задоволенні вказаного клопотання свідчить про задоволення цього клопотання.

У свою чергу, задоволенням зазначеного клопотання орган досудового розслідування (сторона обвинувачення) визнав за необхідне проведення перелічених слідчих та процесуальних дій для дотримання вимог щодо повноти і всебічності досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

В судове засідання ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_17 не з`явились, засобами електронного зв`язку від його представника адвоката ОСОБА_17 надійшла заява відповідно до якої скаргу підтримує та її розгляд просить проводити у його та скаржника відсутності, у зв`язку наявністю карантинних карантинних обмежень, зумовлених корона вірусною інфекцією COVID-19.
Враховуючи обмежені строки розгляду даної категорії справ, колегія суддів, вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності учасників кримінального провадження, які не з`явились.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно ч.4 ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цієї частини. Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Слідчим постанову про закриття кримінального провадження винесено на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_8 та старшого слідчого військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення.
Як встановлено колегією суддів, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою від 9 грудня 2020 року на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 від 27 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000369 від 10 лютого 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 397 КК України. Просив скасувати оскаржувану постанову.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги дійшов до вірного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 , оскільки слідчим суддею належно перевірено та дано відповідну оцінку тому, що постанова слідчого винесена уповноваженою особою з дотриманням положень ст.110 КПК України; слідчий, який під час проведення досудового розслідування є процесуально-незалежною особою, з`ясував фактичні обставини подій, які є предметом розслідування та дійшов правильного висновку щодо відсутності складу кримінального правопорушення.
Так, слідчим суддею з`ясовано, що слідчим в повній мірі досліджено та проаналізовано зібрані у встановленому кримінально процесуальному порядку докази, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання слідчого у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, яка визначає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Крім цього, слідчим суддею встановлено, що слідчим проведені необхідні слідчі дії та проведеним досудовим розслідуванням не здобуто доказів, які б вказували на наявність в діях начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_8 та старшого слідчого військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 374 та ч.2 ст. 397 КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000369 від 10 лютого 2020 року в ході проведення досудового розслідування слідчим проведено допити в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , потерпілого ОСОБА_6 , проведено одночасні допити ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 ,, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , оглянуто матеріали кримінального провадження № 0000109 в частині, що стосується затримання ОСОБА_6 та матеріали надані Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Закарпатській області.
Колегія суддів погоджується і з висновком слідчого судді, який вказав, що незгода з процесуальними рішеннями чи діями слідчого під час розслідування кримінального провадження не може свідчити про наявність в його діях складу кримінально-караного діяння. У випадку незгоди з такими вони можуть бути оскаржені у визначеному КПК України порядку.
Відтак, слідчий суддя, прийшов до вірного висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, винесеною з врахуванням вимог ст.284 КПК України з всебічним урахуванням усіх доказів та обставин справи.
На переконання колегії суддів, при закритті провадження слідчим було дотримано процесуального порядку винесення постанови, оскаржувана постанова слідчого винесена з проведенням усіх необхідних для прийняття такого рішення процесуальних дій.
Слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_6 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства, спростував наведені в скарзі ОСОБА_6 доводи та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Вказівка в апеляційній скарзі на невідповідність ухвали слідчого судді вимогам кримінального процесуального закону є необґрунтованою. При розгляді скарги слідчим суддею досліджені надані матеріали, повно та всебічно з`ясовані усі необхідні питання щодо перевірки законності прийнятого органом досудового розслідування рішення.
Викладені в ухвалі слідчого судді висновки відповідають фактичним обставинам. Істотних порушень кримінального процесуального закону при судовому розгляді, які б тягли за собою скасування судового рішення, допущено не було.
Ухвала слідчого судді належним чином вмотивована. Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя перевірив доводи скарги заявника, й обґрунтував викладені в ухвалі висновки.
З огляду на викладене колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими й до уваги їх не бере. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволені скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 від 27 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000369 від 10 лютого 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 397 КК України без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4