Єдиний унікальний номер справи 185/8709/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою професійною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

Згідно клопотання Міністерства юстиції України 27 листопада 2020 року наказом Міністерства юстиції України № 4120/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком суду РФ громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Керуючись статтею 606 Кримінального процесуального кодексу України, статтею 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, пунктів 7,8,12 Розділу XII Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 року № 2599/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2019 року за № 956/33927, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 10.12.2019 року за № 06-15416/19 у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено вироком Новочебоксарського міського суду Чуваської Республіки від 26.04.2018 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного Суду Чуваської Республіки від 16.08.2018 року до покарання у вигляді 11 років позбавлення волі зі штрафом у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) рублів за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 210 (участь в злочинному співтоваристві (злочинній організації), ч.3 ст. 30, п. «а», «г» ч.4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням електронних або інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, у великому розмірі), п. «а», «г» ч.4 ст. 228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням електронних або інформаційно-телекомінікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, у великому розмірі, 2 епізоди), п. «а» ч.4 ст. 174.1 (вчинення фінансових операцій та інших угод з грошовими коштами, придбаними особою в результаті вчинення нею злочину, з метою надання правомірного вигляду володінню, користуванню та розпорядженню вказаними грошовими коштами, вчинені організованою групою) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
11.09.2020 року від Міністерства юстиції Російської Федерації отримано додаткову інформацію щодо наркотичних речовин, які були предметом злочинів, вчинених засудженим ОСОБА_3 на території Російської Федерації.
Згідно з довідкою бухгалтерії ФКУ «ВК-24 ГУФСВП Росії по Свердловській області» в установі перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 штрафу у розмірі 500 000 руб, за яким проводились часткові стягнення. ОСОБА_3 зобов`язався сплатити штраф за допомогою його родичів.
ОСОБА_3 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 24 ГУФСВП Росії по Свердловській області»; кінець відбуття строку покарання 14.04.2027 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_3 в Україні: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України судом РФ, Міністерство юстиції України просить суд, керуючись статтею 9 Конституції України, статями 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, пунктами 18-23 Розділу XII згаданої Інструкції:
1.Визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацю діянь, у вчиненні яких ОСОБА_3 визнано винним вироком Новочебоксарського міського суду Чуваської Республіки від 26.04.2018 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного Суду Чуваської Республіки від 16.08.2018 року;
2.Визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_3 згідно з Кримінальним кодексом України;
3.Вирішити питання щодо виконання вироку Новочебоксарського міського суду Чуваської Республіки від 26.04.2018 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного Суду Чуваської Республіки від 16.08.2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3 штрафу.
В судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибув, зазначивши у вказаному клопотанні щодо його розгляду без участі представника, на підставі ст. 610 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання Міністерства юстиції України, та дослідивши матеріали клопотання, суд вважає за необхідне привести вирок Новочебоксарського міського суду Чуваської Республіки від 26.04.2018 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного Суду Чуваської Республіки від 16.08.2018 рокуу відповідність із законодавством України щодо ОСОБА_3 , з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог частини третьої статті 609 Кримінального процесуального кодексу України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Відповідно до частини першої статті 610 Кримінального процесуального кодексу України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні, або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Відповідно до частини четвертої статті 610 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України.
Правовою базою для вирішення питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка ратифікована Україною 22 вересня 1995 року і набула чинності для України 1 січня 1996 року. Безпосередньо дані відносини регулюються п. б ч.1 ст.9, 10, 11 Конвенції.

Відповідно до вимог ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч.3-4 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Крім того, суд враховує вимоги ч.1,2 ст. 10 та ч.1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року щодо максимального врахування покарання, визначеного вироком російського суду, з метою створення належних підстав для реалізації засудженим ОСОБА_3 права бути переданим в Україну як державу свого громадянства для подальшого відбування покарання.

Так, Конвенція регламентує, що у разі продовження виконання вироку, держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку, та покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не можу бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, а у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку та замінюючи вирок, компетентний орган повинен, зокрема, врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також зарахувати в строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі, та не повинен посилювати покарання засудженої особи і не може вважати обов`язковими мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка, Дніпропетровської області, громадянина України, є громадянином України, який зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 засуджено вироком Новочебоксарського міського суду Чуваської Республіки від 26.04.2018 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного Суду Чуваської Республіки від 16.08.2018 рокудо 11 років позбавлення волі зі штрафом у розмірі 500 000 рублів. Вирок набрав законної сили і звернений до виконання.

ОСОБА_3 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 24 ГУФСВП Росії по Свердловській області»; кінець відбуття строку покарання 14.04.2027 року.
Під час відбування покарання ОСОБА_3 звернувся із заявою про переведення його в Україну для подальшого відбування покарання, посилаючись на те, що він є громадянином України та його родичі проживають в Україні.

Судом встановлено, що вчинені ОСОБА_3 злочини, передбачені ч.2 ст. 210, ч.3 ст. 30 п. «а», «г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ на території Російської Федерації є кримінально караним діянням за кримінальним законодавством України.

Відповідно до Постанови Пленуму ВС України № 4 від 26.04.2002 року (зі змінами від 18.09.2009 року) кваліфікація дії ОСОБА_3 за ч.3 ст. 30, п. «а», «г» ч.4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням електронних або інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, у великому розмірі)відповідають ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 307 КК України, як закінченний замах на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин у великому розмірі, вчинений організованною группою. Та, дії ОСОБА_3 за ч.2 ст. 210 КК РФ (участь в злочинному співтоваристві (злочинній організації)відповідають ч.2 ст. 255 КК України, як участь у злочинній організації.

Щодо злочинів, передбачених п. «а», «г» ч.4 ст. 228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням електронних або інформаційно-телекомінікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, у великому розмірі, 2 епізоди), п. «а» ч.4 ст. 174.1 (вчинення фінансових операцій та інших угод з грошовими коштами, придбаними особою в результаті вчинення нею злочину, з метою надання правомірного вигляду володінню, користуванню та розпорядженню вказаними грошовими коштами, вчинені організованою групою) Кримінального кодексу Російської Федерації, судом встановлено наступне.
Як вбачається з Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 25.02.2021 року, хімічна речовина метиловий ефір 3 метил-2-(1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамідо) бутанової кислоти, станом на 24.02.2021 року, не включена до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770.

Проаналізувавши встановлені вироком Новочебоксарського міського суду Чуваської Республіки від 26.04.2018 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного Суду Чуваської Республіки від 16.08.2018 рокуфактичні обставини вчинених ОСОБА_3 протиправних діянь, суд вважає, що дії останнього щодо п. «а», «г» ч.4 ст. 228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням електронних або інформаційно-телекомінікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, у великому розмірі, 2 епізоди) не є злочинними за Кримінальним кодексом України, у зв`язку з відсутністю речовини - метиловий ефір 3 метил-2-(1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамідо) бутанової кислоти у «Переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000року №770, а відтак й п. «а» ч.4 ст. 174.1 (вчинення фінансових операцій та інших угод з грошовими коштами, придбаними особою в результаті вчинення нею злочину, з метою надання правомірного вигляду володінню, користуванню та розпорядженню вказаними грошовими коштами, вчинені організованою групою) також не може бути враховано, оскільки гроші були отримані за вищевказані дії, а тому у контексті ч.4 ст.10 КК України зазначені статті не можуть бути враховані при приведенні зазначеного вироку у відповідність до національного законодавства.

В зв`язку з тим, що громадяни України, засуджені на території іноземних держав, можуть бути" передані в Україну для подальшого відбування покарання на умовах та у порядку, визначених Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року (далі - Конвенція) та Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України). Пунктом Ь) частини першої статті 9 Конвенції визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11. Відповідно до пункту б) статті 11 Конвенції замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів. Крім того, згідно з положеннями частини четвертої статті 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Конфіскація майна, передбачена санкцією ст. 307 КК України не призначається, оскільки не повинна посилювати визначене особі в державі винесення вироку покарання шляхом застосування додаткового покарання в державі виконання вироку, не передбаченого вироком.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 610 КПК України, відповідно до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України. Воно виконується в межах і в порядку, передбачених законодавством України. У даному випадку штраф не підлягає виконанню.

Враховуючи зазначені обставини, особу винного, ураховуючи судову практику держави виконання вироку (зокрема п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів») та надані держслужбою роз`яснення, суд вважає за необхідне вирок Новочебоксарського міського суду Чуваської Республіки від 26.04.2018 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного Суду Чуваської Республіки від 16.08.2018 року за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 30, п. «а», «г» ч.4 ст. 228.1, ч.2 ст. 210 Кримінального кодексу Російської Федерації, привести у відповідність до законодавства України, та вважати ОСОБА_3 засудженним за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 307 КК України, як закінченний замах на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин у великому розмірі, вчинений організованною группою, та за ч.2 ст. 255 КК України, як участь у злочинній організації до покарання у вигляді одинадцяти років позбавлення волі без конфіскації мана.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно рахувати з 26 квітня 2018 року.

Зарахувати ОСОБА_3 , у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання час його перебування під вартою з 15 квітня 2016 року по 25 квітня 2018 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 609, 610 КПК України, п. б ч.1 ст. 9,11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст. 9 Конституції України,суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Новочебоксарського міського суду Чуваської Республіки від 26.04.2018 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного Суду Чуваської Республіки від 16.08.2018 року, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою професійною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засуджено до покарання у вигляді 11 років позбавлення волі зі штрафом у розмірі 500 000 рублів за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 30, п. «а», «г» ч.4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням електронних або інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, у великому розмірі), та ч.2 ст. 210 (участь в злочинному співтоваристві (злочинній організації)Кримінального кодексу Російської Федерації - задовольнити.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим:

за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 307 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі, без конфіскації майна;

за ч.2 ст. 255 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, та остаточно визначити покарання у виді 11(одинадцяти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 залишити попередньою у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 26 квітня 2018 року.

ОСОБА_3 зарахувати в строк відбування покарання строк відбування попереднього ув`язнення, починаючи з 15 квітня 2016 року до 25 квітня 2018 року включно, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1 .