Справа № 206/1388/21
Провадження № 1-кп/206/143/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2021 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючий, суддя ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2021 року за № 0000013 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючого загальну середню освіту, одруженого, не працевлаштованого, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

в с т а н о в и в:

02.03.2021 приблизно о 14 годині 30 хвилин потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував за адресою: АДРЕСА_3 , разом із неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в цей час, коли до нього підійшов громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел спрямований на умисне спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 в той же день та час, знаходячись у вищевказаному місці, перебуваючи у безпосередній близькості, на відстані витягнутої руки, стоячи обличчям один до одного, наніс ОСОБА_6 один удар кулаком своєї правої руки в область лівої щоки, в результаті цього удару ОСОБА_6 втративши рівновагу впав з висоти власного зросту на асфальт, а саме на спину, але швидко перевернувся на живіт обличчям донизу та закрив своїми руками голову. В цей час, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, став по центру, біля голови лежачого на животі ОСОБА_6 , та почав наносити останньому своїми правою та лівою ногами не менше 6 хаотичних ударів в область голови, а саме в область правого та лівого ока, в область лівої брови та лівого і правого вуха, та в область правої скроні та потилиці, в тім`яно-потиличну область праворуч, в область лівого вуха та потилиці по центру. Після завданих ударів ОСОБА_3 вважаючи свої дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 доведеними до кінця, покинув місце скоєння кримінального правопорушення.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, трьох синців - на верхній та нижній повіці лівого ока з переходом на проекцію гайморової пазухи ліворуч, на нижній повіці правого ока в проект. В підщелепній області праворуч ближче до підборіддя; 10-ти внутрішньо-шкіряних крововиливів - в проекції носогубної складки праворуч з переходом на шкіру над червоною каймою верхньої губи праворуч, в лобній області ліворуч, в проекції лівої брови, в перед вушній області, в перед вушній області праворуч, в скроневій області праворуч волосистій частині голови з переходом в тім`яно-потиличну область відповідно; 15-ти саден - в тім`яно-потиличній області праворуч (на тлі крововиливу), в проекції гайморової пазухи праворуч (на тлі синця), на шкірі над червоною каймою верхньої губи праворуч (на тлі крововиливу), в проекції козелка лівої вушної раковини, по задній поверхні лівої вушної раковини в проекції верхнього полюсу, в потиличній області по центру.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день): «п.2.3.3. «Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01,1995р. №6.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виразились в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання, в якому просить розглянути кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_3 , надав письмову заяву, складену у присутності захисника-адвоката ОСОБА_7 , в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.
Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову заяву, в якій вказує, що він ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302, ст. ст. 381, 382 КПК України та надає згоду на розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та їх не оспорює.
Враховуючи викладене, та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, а саме умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
У відповідності до частини 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий (т.1 а.п. 105,106), в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не знаходиться (т. 1 а.п. 102, 103).
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, стан його здоров`я, матеріальне становище, суд вважає за можливе у даному випадку призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374-376, 381, 382, 394-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його отримання.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1