ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/990/21 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 645/3106/21 (провадження 1-кс/645/765/21) Доповідач ОСОБА_2
Категорія тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
законного представника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 травня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000282 від 14.05.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 травня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000282 від 14.05.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

До ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), строком на 60 днів, до 14 липня 2021 року.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисники підозрюваного адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_6 подалиапеляційні скарги, в яких просили ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 травня 2021 року скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_9 посилався на недоведеність вказаних в клопотанні ризиків та не з`ясування судом всіх обставин справи. Вказав, що підозрюваний не має намірів переховуватись, а впливати на свідків та потерпілого не має можливості. Оскільки тримання під вартою є виключним і занадто суворим запобіжним заходом, просив обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, або домашнього арешту

Адвокат ОСОБА_6 в обґрунтування апеляційної скарги посилався на відсутність обставин стосовно наявності зазначених в клопотанні ризиків, оскільки слідчим не наведено, в чому саме полягає можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, між тим не врахував, що ОСОБА_8 офіційно не одружений, але перебуває в фактичних шлюбних відношенням з неповнолітньою ОСОБА_11 , 30.11.2006, яка вагітна і з якою він проживає спільно за місцем реєстрації. Офіційно підозрюваний не працює, оскільки він неповнолітній, а тому отримати офіційну роботу неможливо. Він навчається у закладі середньої освіти, де закінчує 9 клас і для подальшого навчання повинен пройти Державну підсумкову атестацію з трьох предметів. Наявність судимості, на думку захисника, теж не може свідчити про ризики його переховування, адже слідчим не наведено доказів, що він переховувався. Впливати на свідків він також не може, оскільки він неповнолітній, а тому не може впливати на дорослих потерпілих. Доводи, щодо продовження підозрюваним вчиняти нові злочини, пов`язані з обігом наркотичних речовин, не обґрунтовані, оскільки слідчим не наведено доказів притягнення ОСОБА_8 до відповідальності за зазначене правопорушення.
Також захисник зазначає, що судом не було враховано, що ОСОБА_8 виховується у неповній сім`ї, мешкає за місцем реєстрації разом з матір`ю та братом, має статус тимчасово переміщених осіб, навчається у КЗ «Золочівський ліцей №2», дільничним за місцем проживання характеризується в цілому позитивно.

А тому, вважає, що висновок суду щодо наявності підстав для застосування такого запобіжного заходу, зроблено без врахування вказаних обставин, у зв`язку з чим просить обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом ВП ХРУП №2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000282 від 14.05.2021 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

14 травня 2021року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

14 травня 2021 року старший слідчий відділу поліції ОСОБА_10 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 . В обґрунтування клопотання посилався на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, яка підтверджується відомостями з протоколу затримання від 14.05.2021, показаннями потерпілого, протоколами пред`явлення особи для впізнання потерпілому, протоколом пред`явлення речей для впізнання потерпілому.

Слідчий вважав, що є підстави вважати що у підозрюваного ОСОБА_8 можуть виникнути передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України спроби: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого чи іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, усвідомлюючи реальний термін покарання за інкримінований йому злочин, ОСОБА_8 може вчинити спроби переховуватись. Крім того, як зазначив слідчий, підозрюваний раніше судимий, не одружений та не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Враховуючи вищевикладене, слідчий вважав, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти вищезазначеним ризикам.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та вважав доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Суд Донецької області, громадянином України, не одружений, не працює, має постійне місце проживання за адресою% АДРЕСА_1 , раніше судимий: 11.11.2020 Золочівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 190 КК України, за яке йому призначено покарання у вигляді 50 годин громадський робіт, 16.02.2021 зняти з обліку «Центру пробації» по відбуттю покарання. Як зазначено слідчим суддею.

Враховуючи існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину згідно підозри, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним, слідчий суддя вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому, обрав ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, враховуючи також відомості та конкретні обставини вчинення злочинів, які інкримінується підозрюваному, а також те, що підозрюваний був раніше судимий, знов вчинив злочин, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, систематичність вчинення злочинів та можливість вчинити інші кримінальні правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, який вчинено ним за попередньою змовою групою осіб, із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я, який є тяжким злочином і передбачає покарання до 10 років позбавлення волі. Фактичні обставини справи свідчать про схильність підозрюваного до вчинення злочинів, особливо злочинів проти власності, враховуючи відомості щодо його попередньої судимості. Вказане свідчить про те, що підозрюваний на шлях виправлення та перевиховування не став, належних висновків для себе не зробив та знов вчинив інкримінований йому злочин. А тому, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження спростовують апеляційні доводи про недоведеність настання вказаних в клопотанні слідчого ризиків. З огляду на можливе покарання за вчинені підозрюваним злочини, ймовірний ризик переховування від органів досудового розслідування або суду. Крім того, він навчається у навчальному закладі, не працює та не має стабільного заробітку, а враховуючи його схильність до корисливих злочинів, не виключається ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Крім того, як пояснила під час апеляційного розгляду законний представник підозрюваного, ОСОБА_7 , паспорт ОСОБА_8 не отримував, а тому, місця реєстрації не має, що також свідчить про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах,які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи підозрюваного про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи апеляційної скарги підозрюваного з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на цьому етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність у підозрюваного лише матері, яка його виховує у неповній сім`ї а також позитивної характеристика від дільничного, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, ця обставина існувала на час вчинення правопорушення, згідно підозри, і не стала стримуючим фактором для підозрюваного від противоправних дій.

Доводи захисників стосовно відсутності у підозрюваного намірів переховуватись, чинити вплив на потерпілих та свідків, а також неможливість вчиняти інші кримінальні в такому випадку, не може усувати вірогідності ризиків, про які зазначено в клопотанні. За таких обставин, незгода захисника з висновками суду першої інстанції щодо наявності ризиків, ґрунтується лише на його суб`єктивних оціночних судженнях, внаслідок чого колегія суддів не може взяти їх до уваги.

Отже, доводи апеляційних скарг захисників щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_8 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 травня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді