Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/616/21
номер провадження 1-кс/695/156/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, погоджене з прокурором Золотоніської місцевої прокуратури про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернувся до суду з погодженим прокурором Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «NISSAN», моделі «Х-TRAIL», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить СТОВ «Прогрес».
Клопотання обґрунтовано наступним.

У ніч на 15.09.2020 року невстановлена особа, умисно заволоділа автомобілем марки «NISSAN», моделі «Х-TRAIL», держаний номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », 2014 року випуску, білого кольору, який перебував в м. Золотоноша, Черкаської області по вул. Шевченка, 131, біля квартирного будинку.
По даному факту внесені відомості до ЄРДР № 0000826 від 15.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України
Власником вказаного автомобіля відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 » є СТОВ «Прогрес».
Органи слідства вважають, що на теперішній час існує достатня сукупність підстав та розумних підозр вважати, що автомобіль марки «NISSAN», моделі «Х-TRAIL», держаний номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », 2014 року випуску, білого кольору був об`єктом кримінально протиправних дій, являється набутим кримінально протиправним шляхом та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, з метою його збереження, запобігання його втрати, пошкодження, знищення, зміни, продажу, проведення реєстраційних дій, виникає необхідність в накладенні арешту на вказаний автомобіль, вилучення його на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів та заборони проводити будь-які реєстраційні дії із вказаним автомобілем.
За таких обставин старший слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду із вказаним клопотанням.
У судове засідання слідчий та представник володільця майна, СТОВ «Прогрес» не з`явилися із невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у порядку визначеному чинним законодавством.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Встановлено, що СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області проводить досудове розслідування по кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000826 від 15.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Підставою внесення відповідних відомостей до ЄРДР стало відповідне повідомлення про умисне, протиправне заволодіння автомобілем марки «NISSAN», моделі «Х-TRAIL», держаний номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », що належить СТОВ «Прогрес».
Як вбачається з матеріалів клопотання місце знаходження вказаного транспортного засобу та осіб, які причетні до його викрадення, не встановлено.
Поруч із цим у вказаному клопотанні слідчий за погодженням із прокурором вказують, що для встановлення об`єктивної істини по даному кримінальному правопорушенню необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій із використанням вказаного транспортного засобу, а тому вказаний автомобіль має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Надаючи оцінку таким доводам слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 131 КПК України визначено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

При цьому згідно статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.Вказаною статтею також визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК).
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Виходячи із вказаних вище норм чинного законодавства вбачається, що арешт може бути накладений на реальне майно віднайдене слідством в ході здійснення досудового розслідування.

Окрім того п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України чітко визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій, серед іншого, зазначає: порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Разом із тим вбачається, що зазначений автомобіль на час подання вказаного клопотання не віднайдений, його фактичне місце знаходження не відоме, особи, які можуть бути причетними до його зникнення не встановлені.

Таким чином доводи слідчого про необхідність проведення із вказаним автомобілем ряду слідчих дій, а так само і віднайдення на вказаному автомобілі слідів злочину є необґрунтованими.

Враховуючи обставини, які викладені у вказаному клопотанні слідчий суддя приходить до переконання, що органами слідства належним чином не доведена мета такого арешту, яка має бути визначена відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.

Щодо доводів слідства про можливість продажу чи проведення будь-яких інших реєстраційних дій із вказаним автомобілем, слідчий суддя зазначає, що вказаний автомобіль має бути оголошений в розшук та мають проводитись відповідні оперативні заходи щодо його віднайдення та повернення законному володільцю, а не накладення арешту на нього із вилученням на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів.

Окрім того слідчий суддя звертає увагу на доцільність такої заборони, адже викрадення вказаного майна відбулось 15.09.2020 року, того ж дня внесені відомості до ЄРДР, а із вказаним клопотанням слідчий звернувся до суду лише 09.03.2021 року з вихідним номером від 22.02.2021 року, тобто більше ніж через п`ять місяців після викрадення автомобіля.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність визначених статтею 170 КПК України правових підстав для арешту майна наданому етапі кримінального провадження.

За вказаних обставин клопотання не підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВЗолотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 погодженого прокурором Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, а саме автомобіля марки «NISSAN», моделі «Х-TRAIL», держаний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить СТОВ «Прогрес» відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя Золотоніського
міськрайонного суду ОСОБА_1