Номер провадження: 11-сс/813/1109/20
Номер справи місцевого суду: 522/7272/20 1-кс/522/8717/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву директора ПП «ТКТ-СЕРВІС ГРУПП» ОСОБА_6 про відвід колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 від розгляду його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 05 червня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001350 від 26 березня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2020 року було частково задоволено клопотання СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на земельні ділянки розташовані на території Усатівської сільської Ради Біляївського району Одеської області, масив № НОМЕР_1 (шість), ділянка № 4 (чотири), масив № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 за кадастровим номером :01:001:0214, масив № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 , площею 0,9269 га та за кадастровим номером :01:001:0272, масив №6, ділянка № НОМЕР_4 , площею 0.848 га шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Крім того, заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок розташованих на території Усатівської сільської Ради Біляївського району Одеської області, масив № НОМЕР_1 (шість), ділянка № 4 (чотири), масив № НОМЕР_2 (десять), ділянка № НОМЕР_3 (один) за кадастровим номером :01:001:0214, масив № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 , площею 0,9269 га та за кадастровим номером :01:001:0272, масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_4 , площею 0.848 га.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді директор ПП «ТКТ-СЕРВІС ГРУПП» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт на земельні ділянки.

До початку апеляційного розгляду від директора ПП «ТКТ-СЕРВІС ГРУПП» ОСОБА_6 надійшла заява про відвід суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 від розгляду його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 05 червня 2020 року про арешт майна.

Свою заяву він обґрунтував тим, що раніше за апеляційною скаргою ОСОБА_9 колегія судді ОСОБА_2 вже переглядала ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2020 року про арешт майна і вказана колегія вже висловила свою думку щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи заявленого відводу, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Згідно з ч.3 вказаної норми права при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

Положеннями ст.75 КПК України визначений вичерпний перелік підстав за яких суддя не може приймати участь у кримінальному провадженні та з яких сторона провадження може заявити відвід судді.

Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України регламентовано, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст.21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі: головуючого-судді ОСОБА_10 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебувала апеляційна скарга ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 05 червня 2020 року про арешт на земельні ділянки. За результатами апеляційного розгляду апеляційна скарга була залишена без задоволення, а оскаржувана ухвала слідчого судді залишена без змін.

Таким чином судді ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які входять до складу колегії суддів у даному провадженні вже висловили свою позицію щодо законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 05 червня 2020 року про арешт на земельні ділянки.

Враховуючи прецедентну практику Європейського суду з прав людини, з метою недопущення сумнівів у директора ПП «ТКТ-СЕРВІС ГРУПП» ОСОБА_6 в безсторонності та неупередженості суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 під час розгляду його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 05 червня 2020 року, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити його заяву про відвід в частині відводу суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Що стосується вимоги про відвід судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_7 , апеляційний суд визнає її безпідставною, оскільки вказаний суддя не входить до складу колегії суддів у даному провадженні 11-сс/813/1109/20.

Згідно з абз.5 підпункту 2.3.25 пункту 2.3 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 у разі задоволення відводу або самовідводу заміна судді здійснюється автоматизованою системою на підставі рішення про відвід (самовідвід) у порядку, зазначеному в підпункті 2.3.23 пункту 2.3 цього Положення.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне передати матеріали провадження за апеляційною скаргою директора ПП «ТКТ-СЕРВІС ГРУПП» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 05 червня 2020 року про арешт майна до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст.35 КПК України.

Керуючись статтями 75, 80, 81, 82, 376, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву директора ПП «ТКТ-СЕРВІС ГРУПП» ОСОБА_6 задовольнити частково.

Відвести суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від розгляду апеляційної скарги директора ПП «ТКТ-СЕРВІС ГРУПП» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 05 червня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001350 від 26 березня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Матеріали провадження №11-сс/813/1109/20 передати до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4