Справа № 755/3599/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , та особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на рішення слідчого про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006397 та зобов`язання учинити дії в цьому ж кримінальному провадженні, установив:

ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся зі скаргою до слідчого судді цього місцевого суду, в порядку ст. 303 КПК України, на вказану постанову слідчого про закриття зазначеного кримінального провадження, оскільки, на його переконання, вона винесена без належної перевірки обставин справи, недотримання вимог ст.ст. 9, 25, 110 вказаного Кодексу, а тому просить це рішення скасувати та досудове розслідування відновити в загальному порядку.

Також у скарзі у т.ч. порується питання щодо зобов`язання учинити дію звернутися до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та уважав за слушне її задовольнити з передумов наведених в останній.

Інші сторони у судове засідання будучи повідомленими про нього згідно ст. 135 КПК України, не з`явилися, про поважні причини неявки, регламентовані ст. 138 вказаного Кодексу, не повідомили, у зв`язку з чим, слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 вказаного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у відсутність даних учасників процесу та дослідивши матеріали судового провадження та закритого кримінального провадження. приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 09.10.2019 головний державний виконавець Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_5 звернулася до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві з повідомленням від 03.10.2019 про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК ОСОБА_6 з огляду на не виконання судового рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/15921/18, яким (1) визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) інформацію, висловлену ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_2 ), розміщену у соціальній мережі www.facebook.com, а саме: «Значить, тітушки Дубового уже захватили храм, сєйчас перелізли щоб уже захватувать капличку, офіс і тому подібне, вот. Говорять, що в їх є документи, документи всі ліпові, абсолютно. Поліція Печерського району куплена Дубовим, приїжджають по п`ять машин, нічого абсолютно не роблять.», «Скільки це буде, ето вот, Дубовий содєржать цю Печерську поліцію.» та (2) зобов`язано спростувати інформацію у спосіб її поширення, тобто шляхом розміщення відповідного спростування: «Значить, тітушки Дубового уже захватили храм, сєйчас перелізли щоб уже захватувать капличку, офіс і тому подібне, вот. Говорять, що в їх є документи, документи всі ліпові, абсолютно. Поліція Печерського району куплена Дубовим, приїжджають по п`ять машин, нічого абсолютно не роблять.», «Скільки це буде, ето вот, Дубовий содєржать цю Печерську поліцію.» у соціальній мережі www.facebook.com протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до повідомлення слідчого ОСОБА_7 прокурору від 10.10.2019 без підпису за наведеним повідомлення було унесено відомості до ЄРДР 10.10.2019 за № 0008615.

16.08.2019 та 22.11.19 ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , подавалися до УП клопотання про його залучення у якості потерпілого.

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 від 15.05.20 кримінальне провадження внесене до ЄРДР за 0008615, у порядку ст. 217 КПК, об`єднане з кримінальним провадженням № 0006397 від 30.07.2019 (зареєстроване в ЄРДР 30.07.19 на підставі повідомлення головного державного виконавця Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_5 від 12.07.2019 про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК ОСОБА_6 з огляду на не виконання судового рішення постанови КАС від 09.04.2019 у справі № 755/5745/18, яким зобов`язано ОСОБА_6 спростувати інформацію: «Храм захватили ну не віруючі, храм захватив голова союзу євангельських християн-баптистів ОСОБА_9 разом із головним рейдером країни ОСОБА_4 », «Я хочу сказати, що храм був захоплений і нас, церкву «Слово Життя», викинули ці рейдери», «Я б просив Вас дорогі брати, служителі господні, молитися, щоб Господь вирішив це питання, рейдерського захвату Храму Миру, Любові та Єдності християн України головою Союзу ЄХБ України ОСОБА_9 та ОСОБА_4 » протягом 10 днів з дня набрання постановою законної сили тим самим шляхом, яким вона була поширена)під єдиним номером № 0006397.

06.09.2019 у кримінальному провадженні № 0006397 вручено пам`ятку про права та допитано того ж дня у якості потерпілого ОСОБА_4 .

Постановою слідчого ОСОБА_10 від 30.07.20 (щодо дати у рішення та вона проставлена ручкою й містить у собі виправлення із застосуванням коректора), а згідно даних витягу з Реєстру від 20.07.20, вказане об`єднане кримінальне провадження закрито.

У мотивувальній частині рішення слідча аргументувала свою позицію наявністю у справі обставин визначених ст. 219, абзацом 14 частиною 1 статтею 284 КПК.

У резолютивній частині слідча указала в т.ч. що це провадження закрите, у зв`язку з відсутністю складу кримінального праовпорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, тобто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Також у постанові про закриття кримінального провадження указано не дійсний номер такого провадження, а саме № 0006397 у т.ч., як вірним є № 0006397.

В той же час, відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК із змінами, внесеними згідно із Законом № 720-IX від 17.06.2020 постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Закон № 720-IX від 17.06.2020 набрав чинності 03.07.20 відповідно до публікації в Голосі України від 03.07.20 випуск № 110.

Оскаржуване рішення слідчого вимогам ст. 110 КПК із змінами, внесеними згідно із Законом № 720-IX від 17.06.2020 не відповідає.

Адже мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК суперечать одне одному щодо підстав закриття провадження (абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК та п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК).

Постанова не містить у собі дійсного номеру закриття кримінального провадження (у постанові вказано № 0006397, а згідно Реєстру № 0006397).

У витягу з Реєстру указано дату закриття провадження 20.07.20, а в матеріалах закритого кримінального провадження таке рішення датоване 30.07.20.

З огляду на, що це рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, адже висновки слідчого, викладені у рішенні, містять істотні суперечності.

Тим самим, слідчий суддя констатує, не удаючись у питання оцінки доречності закриття провадження як такого, що у силу установлених фактичних обставин рішення про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК, а саме: у мотивувальній та резолютивній частинах мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, наявні відомості, зміст прийнятого процесуального рішення, які прямо суперечать мотивам указаними при аргументації доречності закриття справи (відсутність складу указано в резолютивній частині та закінчення строків визначених ст. 219 КПК відмічено в мотивувальній); номер кримінального провадження, яке закрите не є дійсним (у постанові вказано № 0006397, а згідно Реєстру № 0006397); дата прийняття рішення про закриття є відкритою фактично (у постанові вказано 30.07.20 та так дата містить у собі виправлення здійсненні в ручну, а у витягу відмічено 20.07.20).

Відповідно, висловлені у постанові доводи слідчого не можливо, у цей період, сприйняти, як такі, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Також, вказане свідчить про те, що особа, яка подала цю скаргу стверджуючи про невідповідність постанови вимогам ст. 110 КПК України довела це твердження (принцип affirmanti incumbit probatio - той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню з цього питання, а постанова слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві про закриття кримінального провадження від 30.07.20 скасуванню (сама остання наявна у матеріалах закритого кримінального провадження в оригіналі та вона датована, з урахуванням унесених виправлень, 30.07.20).

Щодо винесеного на розгляд питання зобов`язати слідчого та прокурора внести до слідчого судді для розгляду клопотання про продовження строків досудового розслідування та визнати бездіяльність (не проведення повного, всебічного досудового розслідування) протиправною, то слідчий суддя відмічає, що скарга з цього питання задоволена бути не може.
Так як, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Тому, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.
У цій ситуації, порушене у скарзі питання стосується не звернення з клопотанням до слідчого судді у порядку ст.ст. 219, 294, 295-1 КПК та не забезпеченні ефективного розслідування в розумні строки.

Зі скарги слідує, що особисто особа, яка подала скаргу жодних клопотань, у порядку ст. 220 КПК України, до слідчого не подавала у т.ч. про звернення з клопотанням до слідчого судді у порядку ст.ст. 219, 294, 295-1 КПК, а тому не можливо говорити про порушення строків визначених ст. 220 того ж Кодексу.

Згідно даних відображених в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» ВССУ, які беруться слідчим суддею до уваги з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» слідує, щобездіяльність стосовно відсутності реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних дій може бути предметом оскарження лише у тих випадках, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись із відповідним клопотанням до слідчого.

За відсутності такого попереднього клопотання слідчі судді приймають обґрунтовані рішення про відмову за скаргою, бо це стосується того, що зазначена норма не передбачає оскарження абстрактної бездіяльності, яка призводить до «неналежного досудового розслідування».

У цій справі, не убачається факту подання автором скарги клопотання про вчинення процесуальних дій, у порядку ст. 220 КПК, тобто ідеться про абстракту бездіяльність, у розрізі норм КПК (пункти 2, 4, 5 вимог скарги).

У той час, як указана дія (звернення з клопотанням до слідчого судді слідчим за погодженням з прокурором) здійснюється не імперативно у обов`язковому порядку, а за умови наявності для такого підстав з точки зору суб`єкта звернення.

Відповідно до п. 7постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» не допускається постановлення рішень, які спрямовані на зобов`язання до вчинення дій, які не є обов`язковими за законом.
Та і діюче кримінальне процесуальне законодавство України,зокрема статті 36, 40 КПК України, передбачають, що прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.
Процесуальна самостійність прокурора, слідчого і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.
Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, частини п`ятої статті 21 Закону України № 1402-VIII є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування.
Як наслідок, в силу вищевказаних норм кримінального процесуального законодавства України на досудовому провадженні не може бути зобов`язано слідчим суддею учинити суб`єкт оскарження указану у скарзі дію (пункт 5 вимог скарги), а саме зобов`язати звернутися до слідчого судді із клопоатнням пр опродовження строку досудового розслідування, оскільки способи такого контролю, у порядку ст. 303 КПК, обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування, а тому скарга в цій частині задоволена бути не може.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-3, 7-29, 84-86, 91-94, 110, 303-307, 309, 310, 369-372, 376 КПК України Суд постановив :

скаргу задовольнити частково.
Постанову слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_10 від 30.07.2020 про закриття кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2019 за № 0006397 (згідно постанови про закриття № 0006397), за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, скасувати.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08:10 год. 16.10.2020.

Слідча суддя Оксана БІРСА