Справа № 296/3232/20
Вирок
Іменем України

26 січня 2021 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000915 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м.Тбілісі, Грузія, громадянина Грузії, не працює, освіта середня, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-02.12.2019 року Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 11 місяців позбавлення волі; 23.12.2019 року звільнений з установи виконання покарань по відбуттю покарання;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акту, 28.02.2020 року у ОСОБА_6 та іншої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, які перебували у м. Житомирі, виник спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло громадян у м. Житомирі.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, в період часу з 13 год 00 хв до 13 год.30 хв. цього ж дня, прибули на автомобілі марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, до будинку АДРЕСА_3 , зайшли до під`їзду № 1 та підійшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 .
В подальшому ОСОБА_6 спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, шляхом підбору ключа відкрили вхідні двері указаної квартири та з метою таємного викрадення чужого майна незаконно проникли до вказаної квартири у такий спосіб.
Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, оглянули вказану квартиру, де виявили та викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: браслет виготовлений із золота, 585 проби, вагою 2,84 г., вартістю 2123 гривні 78 копійок.
Далі ОСОБА_6 спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, утримуючи викрадене майно при собі, намагались залишити приміщення квартири АДРЕСА_5 , проте були помічені свідком ОСОБА_8 . В цей час, ОСОБА_6 спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, усвідомлюючи, що їх дії викриті свідком, утримуючи при собі викрадене майно вибігли з вищевказаної квартири після чого зникли з місця вчинення злочину.
Таким чином, ОСОБА_6 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом проникнення у житло відкрито викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_7 чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 2123 гривні 78 копійок.
Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у житло, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України.
26 січня 2021 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди, обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акту за ч.3 ст.186 КК України під час судового розгляду, співпрацювати зі стороною обвинувачення у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, яка виступила співучасником вчинення кримінального правопорушення, а саме у відкритому викраденні браслету вартістю 2123 грн.78 коп. що належить ОСОБА_9 , поєднаному із проникненням до квартири АДРЕСА_5 , чим завдано матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Вказаною угодою погоджено покарання, яке повинен понести ОСОБА_6 за ч.3 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяці.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання передбачені ст.476 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України визнав повністю. Зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред"явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Дав згоду на застосування узгодженого покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди та просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник ОСОБА_4 підтримав угоду і просив затвердити на узгоджених умовах.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України. Просив затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджене покарання та інші передбачені угодою заходи.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Обмеження, які виключають можливість укладення угоди про визнання винуватості, відсутні.
Потерпіла ОСОБА_7 , у даному кримінальному провадженні надала згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого сторонами покарання, письмова згода потерпілої долучена до угоди.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , згідно ст.12 КК України, є тяжким.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз.1, 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд приходить висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК та КК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін. Укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених ст.65 КК України.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що обставинами, які відповідно ст.66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Обставини, які відповідно ст.67 КК України обтяжують покарання, відсутні.
ОСОБА_6 раніше судимий, однак покарання за попереднім вирком відбув повністю, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.
З урахуванням встановлених обставин кримінального провадження та особи винуватого, ставлення останнього до вчиненого, наявністю обставин, які пом`якшують покарання, що істотно знижують суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення (щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку), відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим призначити ОСОБА_6 узгоджене сторонами покарання за ч.3 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч.3 ст.186 КК України, а саме у виді 2 років шести місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Відповідно ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання підлягає зарахуванню ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 06 березня 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.
Початок строку відбування покарання вважати день набрання вироком законної сили.
Питання речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Цивільний позов потерпілою не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з ОСОБА_6 в прибуток держави частково, а саме в розмірі 3454,22 грн.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 26 січня 2021 року прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 20000915 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
Призначити за ч.3 ст.186 КК України узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України на 2 (два) роки шість місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 залишити у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 вважати день набрання вироком законної сили.
Відповідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 06 березня 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.
Стягнути з ОСОБА_6 в прибуток держави процесуальні витрати в сумі 3454,22 грн.
Речові докази:
1 диск з записом з камер відеоспостереження ринку «Хмільники», 2 диски з записом системи відеоспостереження «Безпечне місто» ринок Хмільники, 1 диск з записом з камер відеоспостереження буд. №9 по вул. Космонавтів в м.Житомирі, залишити в матеріалах кримінального провадження;
мобільний телефон Samsung IMEI 1: НОМЕР_2 , SMEI 2: НОМЕР_3 із сімкартою НОМЕР_4 , який було вилучено в ході обшуку ОСОБА_6 та який переданий на зберігання до кімнати речових доказів Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, повернути за належністю ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1