Дата документу 20.10.2020 Справа № 310/9274/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/9274/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1423/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізький апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Азовське, Бердянського району, Запорізької області, громадянки України, яка має середньо-спеціальну освіту, незаміжня, не працює, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
30 січня 2019 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області (вирок набрав законної сили 02 березня 2019 року) за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 .

Обвинувачена ОСОБА_6 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 лютого 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. Згідно зі ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 січня 2019 року та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 , тобто з 12 вересня 2019 року. Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою постановлено залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) гривень 16 копійок.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 посилається на свою незгоду з кваліфікацією її дій судом першої інстанції за ч.1 ст.115 КК України, вказує, що вона не мала умислу на вчинення умисного вбивства, це є побутовий злочин.

При досудовому розслідуванні та судовому розгляді провадження органами досудового розслідування та судом не було прийнято до уваги дані про особу потерпілого, який неодноразово судимий, зловживав спиртними напоями. Її дії були наслідком конфлікту, який виник між нею та потерпілим.

Також обвинувачена просить їй зменшити строк покарання.

Згідно з вироком суду, 12 вересня 2019 року приблизно о 12-00 годині, знаходячись у приміщенні дачного будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, направлений на заподіяння смерті своєму співмешканцю ОСОБА_9 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, нанесла йому два удари клинком ножа в грудну клітину та ліве стегно, чим спричинила ОСОБА_9 ,згідно з висновком експерта №383 від 28 жовтня 2019 року, тілесні ушкодження у вигляді:
колото-різаної рани лівого стегна, що продовжується рановим каналом, який сліпо закінчується в товщі м`язів стегна, яка кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;
колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітини зліва, що проникає в порожнину серцевої сумки, пошкоджує стінку висхідного відділу дуги аорти, що ускладнилася тампонадою серця кров`ю, яка кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, внаслідок якого ОСОБА_9 помер на місці вчинення злочину, тим самим, ОСОБА_6 умисно вбила ОСОБА_9 .
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену ОСОБА_6 , її захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в межах заявлених вимог; прокурора, який заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги та вважав вирок суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження в цілому цих вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_6 свою вину визнала частково та суду пояснила, що вона вбила ОСОБА_9 , але неумисно, погодилася із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, зазначила, що в той день - 12 вересня 2019 року, вона та ОСОБА_9 вживали спиртні напої, ОСОБА_9 її ображав, між ними відбулася сварка. Вона пам`ятає, що під час сварки витягла ніж з тіла померлого та як він одразу впав. Потів вона побачила, що удар був в серце, почала кричати та попросила свого сина викликати поліцію та карету швидкої допомоги. Бійки між нею та ОСОБА_9 не було, він лише її ображав. Обвинувачена заявила, що щиро розкаюється.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Так, згідно з протоколом огляду місця події від 12 вересня 2019 року (з доданими ілюстраційними таблицями) території, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підлозі кухонної кімнати у вхідному отворі дверей лежить труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Бердянськ. Труп знаходиться в положенні лежачи на спині, обличчям догори. Голова направлена до входу в кухню. Передня частина кофти та футболки просочена бурою рідиною. На ділянці близько 30х60 см на передній половині кофти, майже по середній лінії, в 15 см від нижнього краю є наскрізне вертикальне пошкодження з рівними краями та гострими кутами довжиною 15 мм. На передній половині футболки в 25 см від нижнього краю є наскрізне косовертикальне пошкодження довжиною 16 мм, з рівними краями. На передній та бічній поверхні кофти є множинні плями та потьоки бурої рідини. На передній поверхні правої гомілки забруднена підсохла бура речовина на ділянці 15-20 см. На передній поверхні грудної клітини, по грудній лінії, приблизно на рівні 5-го ребра є вертикальна рана, розміром 1,8х0,6 см, довжиною при зведенні країв 2х1 см. Рана розташована вертикально. Краї рівні, верхній кінець загострений, нижній заокруглений. На підлозі біля стільця скупчення рідкої крові. Також просочено килим на ділянці приблизно 50х30 см. На сушилці, яка стоїть на кухонному столі, знаходиться кухонний ніж з білою полімерною рукояткою, який має сліди речовини бурого кольору. Довжина леза 16 см, ширина в найменшій частині 2 см, ширина рукоятки пластикової 1 см. Нашарування РБК з правої частини на вістрі ножа (т.2 а.п.7-38).
Згідно з протоколом огляду трупа від 13 вересня 2019 року встановлено, що об`єктом є труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться в морзі судово-медичної експертизи Бердянського відділення, за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Консульська, буд. 23. На трупі виявлені наступні ушкодження:
1)на передній поверхні грудної клітини на лівій грудинній лінії на рівні четвертого ребра є вертикально веретеноподібна рана розміром 1,9х0,3 см, довжиною при зведенні країв 2,2 см. Краї рівні, верхній кінець загострений, нижній заокруглений. Рана продовжується раневим каналом по направленню з переду назад, майже горизонтально, що проходить через хрящеву частину четвертого ребра та проникає в грудну клітину з ушкодженням серцевої сумки. Серцева сумка містить приблизно 400 мл крові. На передній стінці висхідного відділу дуги аорти на межі з основою серця є вертикальне наскрізне ушкодження довжиною 1,5 см з рівними краями;
2)на передній поверхні лівого стегна в середині його третини на відстані 71 см від поверхні стоп є вертикальна веретеноподібна рана розміром 4,8х1,2 см, довжиною при зведенні країв 5,1 см. Краї рани рівні, верхній кінець загострений, нижній заокруглений. Рана продовжується рановим каналом з переду назад, дещо знизу вгору, який сліпо закінчується в м`язах стегна, має довжину 3,8 см (т.2 а.п. 43-47).
Згідно з висновком експерта №383 від 28 жовтня 2019 року:
1.Смерть ОСОБА_9 настала від одиночного колото-різаного проникаючого сліпого поранення грудної клітки зліва з ушкодженням висхідного відділу дуги аорти, що ускладнилося тампонадою серця кров`ю. Цей висновок підтверджується виявленням на передній поверхні грудної клітки зліва, на рівні 4 ребра колото-різаної рани, яка проникає в порожнину грудної клітки, з пошкодженням хрящової частини 4 ребра, перикарду та переднього півкільця висхідного відділу дуги аорти, скупченням близько 400 мл рідкої темно-червоної крові та згортків в порожнині серцевої сумки.
2.Судячи зі ступеню розвитку трупних явищ, з урахуванням причини смерті і умов, при яких знаходився труп до розтину, з часу настання смерті до початку дослідження трупа ОСОБА_9 в морзі пройшло близько 1,0 доби.
3.При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 виявлено такі тілесні ушкодження:
-колото-різана рана на передній поверхні грудної клітки зліва, що проникає в порожнину серцевої сумки, пошкоджує стінку висхідного відділу дуги аорти та сліпо закінчується в просвіті аорти. Проникаюче колото-різане сліпе поранення грудної клітки зліва з ушкодженням серцевої сумки та аорти утворилася незадовго до настання смерті від дії плаского одностороннього гострого колючо-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що має обушок та лезо. Це ушкодження знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя;
-колото-різана рана лівого стегна, що продовжується рановим каналом, який сліпо закінчується в товщі м`язів стегна. Дана рана утворилася незадовго до настання смерті від дії плаского односторонньогострого колючо-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що має обушок та лезо. Дана рана у живих осіб оцінюється за її наслідками, але не менш як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Це ушкодження в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває.
Вищевказані колото-різані рани грудної клітини та стегна утворилися від дії плаского одностороннього гострого колючо-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що має обушок та лезо. Довжина леза на рівні занурення на менше 7,0 см, а ширина не менше 20 мм.
4.Судово-медичними даними, за якими можливо було б встановити послідовність нанесення пошкоджень, експерт не володіє у зв`язку з тим, що всі прижиттєві ушкодження утворились у відносно короткий проміжок часу.
5.Після отримання тілесного ушкодження, яке спричинило смерть, потерпілий міг жити короткий проміжок часу, який вимірювався хвилинами.
6.При судово-медичній експертизи трупа ОСОБА_9 не були виявлені посмертні пошкодження.
7.Згідно з даними ухвали, труп ОСОБА_9 , виявлений у кімнаті жилого будинку, що не протирічить судово-медичним даним. Час перебування в ній суттєво не відрізняється від давності настання смерті.
8.При проведенні судово-медичної експертизи та судово-гістологічного дослідження встановлено, що за життя ОСОБА_9 піддавався хронічній (екзогенній) алкогольній інтоксикації, про що свідчать морфологічні ознаки енцефалопатії, кардіоміопатії, хронічний гепатит, цироз печінки, що формується.
9.У порожнині шлунка ОСОБА_9 перед настанням смерті містилося близько 400 мл. частково перетравлених харчових мас, з запахом алкоголю.
10.Під час судово-токсикологічної експертизи крові та частин внутрішніх органів (шлунка з вмістом та нирки) трупа ОСОБА_9 виявлено: в крові етиловий спирт у концентрації 3,1 проміле; не виявлено в крові метилового, етилового, пропілових, бутилових, алілових спиртів; в шлунку з вмістом, в нирці: похідних барбітурової кислоти, похідних фенотіазіну, похідних 1,4 бензодіазепіну, похідних піразолону, ноксирону, імізину, морфіну, кодеїну, діоніну, героїну, гідрокодону, папаверину, промедолу, стрихніну, атропіну, гіосціаміну, скополаміну, кокаїну, пахікарпіну, анабазину, нікотину, кофеїну, парацетамолу, ефедрону, димедрелоу, похідних саліцилової та бензойної кислот. Отже, безпосередньо перед настанням смерті ОСОБА_9 знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння (т.2 а.п. 50-54).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 19 вересня 2019 року ОСОБА_6 пояснила, що вбила ОСОБА_9 . Вони посварилися. Це все сталося на кухні на дачі за адресою: АДРЕСА_1 . Під час конфлікту в будинку перебували вдвох, більше нікого не було. Ініціатором конфлікту був померлий, так як перебував у стані алкогольного сп`яніння. Померлий почав лаятися і через це все сталося. Це було через те, що він здав велику металеву шафу з дачі. Коли в гості приїхала його мати, то звинуватила її ( ОСОБА_6 ) в цьому, розкричалася, хоча це зробив ОСОБА_9 . Його мати сказала їй ( ОСОБА_6 ), щоб вона збирала речі та йшла, а син підтримав її в цьому. Раніше, коли скандалила із ОСОБА_9 , він завжди її виганяв, а потім, коли приходив до тями, зупиняв її. Конфлікти були постійно через те, що ОСОБА_9 напивався. Раніше він бив її. Конфлікт відбувся в обідній час 12 вересня 2019 року. З чого саме почався конфлікт, не пам`ятає, але померлий виганяв її, штовхав у плечі, руки, тріпав, але не бив. Вбила ОСОБА_9 дерев`яним кухонним ножем, який лежав на кухні на поличці, там де сушиться посуд. Скільки і куди нанесла ударів, не пам`ятає. Після того, як все сталося, зрозуміла, що удар прийшовся в саме серце. Нанесла один удар, від якого він упав. Перелякалася, у неї був сильний шок. Почала кричати, щоб викликали швидку допомогу. Це зробив її син ОСОБА_10 , який на той момент зайшов до кімнати.
Під час відтворення подій ОСОБА_6 пояснила, що коли прийшла додому, померлий сидів за столом на подвір`ї та курив. Конфлікт відбувся в кімнаті будинку. Коли обвинувачена перевдягалася, померлий був на вулиці на кухні та вони перемовлялися. Він щось казав, а обвинувачена відповідала, що зараз збере речі та піде, оскільки його мати її вигнала. Він відповідав прикрими словами, якими точно не пам`ятає. Померлий завжди обзивав її дуже грубо і прикро. Коли вона вийшла з кімнати, ОСОБА_9 почав хапати її за руки та одяг. Вона схопила ножа та вдарила ОСОБА_9 в область серця. Це вона зрозуміла вже коли приїхала швидка медична допомога. Після удару ОСОБА_9 впав на підлогу. Вона ( ОСОБА_6 ) підійшла до нього, хотіла привести його до тями, а він був мертвий. Після того як молодший син викликав швидку, зателефонував її старшому сину, який приїхав та возив її на машині навколо будинку, щоб вона прийшла до тями. Робітник швидкої допомоги сказав не чіпати тіло, але покласти щось йому під ноги, що вона і зробила. Під час огляду тіла працівниками медичної допомоги присутня не була, вже від працівників поліції дізналася, що ОСОБА_9 помер. В момент нанесення удару, ОСОБА_9 нічого не робив, його руки були опущені, він тільки ображав її словами, чим і спровокував її. Після удару вона одразу витягнула ніж (т.2 а.п. 66-80).
Відповідно до висновку експерта №419 від 21 листопада 2019 року, не виключена можливість отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 за обставин, вказаних ОСОБА_6 під час слідчого експерименту (т.2 а.п. 83).
Згідно з висновком експерта №334 від 16 вересня 2019 року у ОСОБА_6 будь-яких видимих зовнішніх ушкоджень, які відносяться до подій від 12 вересня 2019 року, при обстеженні не виявлено (т.2 а.п. 85).
Відповідно до висновку експерта №2059 від 05 листопада 2019 року, кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваної ОСОБА_6 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на фрагменті килима, що вилучений під час проведення огляду місця події, знайдена кров людини та виявлені антигени А і Н з ізогемаглютиніном анти-В, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглюбтиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілого ОСОБА_9 . Домішка крові від підозрюваної ОСОБА_6 не виключається, при наявності у неї на момент злочину тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею (т.2 а.п.105-107).
Згідно з висновком експерта №13-215 від 23 жовтня 2019 року, на поверхні ножа, вилученого 12 вересня 2019 року за фактом заподіяння смерті ОСОБА_9 в будинку АДРЕСА_1 , сліди папілярних узорів рук не виявлені (т.2 а.п.111-120).
Відповідно до висновку експерта №2214 від 20 листопада 2019 року, при дослідженні рукоятки ножа, що був наданий для дослідження, знайдений піт без домішки крові людини та виявлений антиген Н, що не виключає походження поту від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від ОСОБА_6 незалежно від категорії виділення. Походження поту від потерпілого ОСОБА_9 виключається. (т.2 а.п.124-126).
Згідно з висновком експерта №730 від 20 листопада 2019 року, в слідах на клинку ножа знайдена кров людини, висловитися про статеву належність якої неможливо у зв`язку з відсутністю в препаратах клітин крові, необхідних для дослідження. При встановленні групової належності знайденої крові виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 із супутнім антигеном Н, в тому числі від потерпілого ОСОБА_9 . Домішка крові від ОСОБА_6 не виключається за наявності в неї тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею на момент скоєння злочину. Знайдена кров може бути використана для подальшого ДНК-дослідження. Епітеліальні клітини, придатні для дослідження не знайдені.
В слідах на рукоятці ножа кров та епітеліальні клітини, придатні для дослідження не знайдені (т.2 а.п.129-132).
Відповідно до висновку експерта №613 від 22 листопада 2019 року, рана на клапті шкіри, із області передньої поверхні грудної клітки, від трупа ОСОБА_9 утворилася від дії плаского одностороннього гострого колючо-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що має обушок та лезо. Найбільша ширина частини клинка, що занурився, становила близько 20-23 мм. Рана на клапті шкіри, із області передньої поверхні лівого стегна, утворилася від дії плаского одностороннього гострого колючо-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що має обушок та лезо. Найбільша ширина частини клинка, що занурилася, становила близько 21-24 мм. Результати проведеного експериментально-порівняльного дослідження дають підстави вважати, що справжні ушкодження на досліджених клаптях шкіри із області передньої поверхні грудної клітки та із області передньої поверхні лівого стегна могли утворитися від дії наданого на експертизу ножа (т.2 а.п.134-140).
Згідно з висновком експерта №2061 від 29 жовтня 2019 року, у плямах на туніці, спортивній куртці та на лівому тапці в`єтнамки ОСОБА_6 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А і Н, що не виключає належність крові особі (особам) групи А з ізосерологічної системи АВ0 з супутнім антигеном Н, яким є потерпілий ОСОБА_9 . Домішка крові від ОСОБА_6 не виключається, при наявності у неї на момент того, що сталося, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею. У інших плямах і слідах на спортивній куртці, брюках-капрі та на правому тапці в`єтнамки ОСОБА_6 наявність крові не встановлена (т.2 а.п.144-147).
Відповідно до висновку експерта №2060 від 22 жовтня 2019 року, в двох змивах на марлевих тампонах зі ступнів ніг ОСОБА_6 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А і Н. Такий результат не виключає походження крові від особи, осіб з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, з супутнім антигеном Н, в тому числі від трупа ОСОБА_9 . Домішку крові від самої ОСОБА_6 виключити неможна, при наявності у останньої тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею на момент злочину (т. 2 а.п.150-152).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №454 від 16 жовтня 2019 року, ОСОБА_6 психічних розладів не виявляла та не виявляє в теперішній час. У період здійснення інкримінованого їй правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, а перебувала у стані короткочасного психічного розладу у вигляді гострої алкогольної інтоксикації. Ступінь наявних психічних розладів був не таким, щоб позбавляв її здатності усвідомлювати фактичний характер і соціальну небезпеку своїх дій і керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час вона також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.п.154-158).
Згідно з висновком КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» ЗОР №1027 від 12 вересня 2019 року, 12 вересня 2019 року о 14-20 годині ОСОБА_6 перебувала у стані алкогольного сп`яніння (1,1 проміле) (т.2 а.п.163).
Дослідивши зазначені докази та визнавши їх достовірними, допустимими, а в їх сукупності достатніми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що вона не мала умислу на вбивство ОСОБА_9 , є непереконливими, з огляду на таке.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій (п.п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 лютого 2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи").

Така ж правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 03 вересня 2019 року (справа № 206/3631/16-к, провадження № 51-7130 км18).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції визнав винною ОСОБА_6 в умисному вбивстві та кваліфікував її дії за ч.1 ст.115 КК України, поклавши в основу обвинувального вироку висновки експертів, письмові та інші докази, які безпосередньо дослідив і дав їм оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки конкретні обставини кримінального провадження, локалізація та характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, механізм їх нанесення та обране знаряддя злочину, вказують на те, що умисел обвинуваченої був направлений саме на вбивство потерпілого. Виходячи з локалізації та характеру тілесних ушкоджень, встановлених у потерпілого, від яких настала смерть останнього, удари обвинуваченою наносились ножем з силою та прицільно - у життєво важливий орган.
При цьому, твердження сторони захисту про те, що дії обвинуваченої були обумовлені поведінкою самого потерпілого, правильності висновків суду не спростовують. Крім того, як зазначала сама обвинувачена ОСОБА_6 в суді першої інстанції, з потерпілим у неї бійки не було, а відбувався лише словесний конфлікт.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував всі обставини провадження, висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, а доводи сторони захисту про протилежне є непереконливими.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів виходить з такого.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
З мотивувальної частини вироку вбачається, що, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, дані про особу винної, яка раніше судима, вчинила злочин в період іспитового строку, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює, її відношення до скоєного, поведінку після скоєного, характер і ступінь суспільної небезпеки злочину, наслідки злочину, спосіб вчинення злочину. Обставинами, що пом`якшують покарання, судом враховано щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання судом встановлено, вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи всі обставини провадження та відомості про особу обвинуваченої у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченій покарання в межах санкції статті обвинувачення - у виді позбавлення волі, але не на максимальний строк.
Також суд обґрунтовано застосував положення ст.71 КК України, оскільки обвинувачена ОСОБА_6 вчинила вищевказаний злочин під час іспитового строку, визначеного за попереднім вироком щодо неї Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 січня 2019 року.
Разом з тим, при визначені строку остаточного покарання у виді позбавлення волі (9 років), повністю приєднавши до призначеного покарання за цим вироком невідбуте обвинуваченою покарання за попереднім вироком, суд таке своє рішення належним чином не вмотивував, та, на думку колегії суддів, не в достатній мірі врахував щире каяття обвинуваченої та її поведінку після вчиненого, а також її сприяння встановленню обставин правопорушення.
Як наслідок, на думку колегії суддів, призначене обвинуваченій остаточне покарання є надто суворим.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що вирок суду підлягає зміні в частині призначення обвинуваченій остаточного покарання, з його пом`якшенням, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 за сукупністю вироків остаточне покарання, шляхом часткового приєднання до призначеного за ч.1 ст.115 КК України покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 січня 2019 року - у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць.
Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, та, на думку колегії суддів, буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.
Підстав для застосування положень ст.ст.69,75 КК України колегія суддів не вбачає, з огляду на ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого, відомості про особу обвинуваченої, наявність обставини, що обтяжує покарання,а також те, що злочин вчинений обвинуваченою у період іспитового строку.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 лютого 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та, засуджено, змінити в частині призначення покарання, пом`якшивши його.
Призначити ОСОБА_6 за сукупністю вироків остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного за ч.1 ст.115 КК України покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 січня 2019 року у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4