ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 192/2480/18 (пр. № 1-кп/201/638/2020), відомості про яке 16 вересня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000603, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше не судимого, працюючого експедитором у ТОВ «Тропік», обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 15 вересня 2018 року близько 12.50 години, керуючи технічно справним автомобілем «Isuzu Npr 75L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 70 км/год., в напрямку м. Дніпро по автодорозі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя (Н-08), на території Солонянського району Дніпропетровської області, на 449 км. + 125 м, вказаної автодороги, проявляючи крайню неувагу до дорожньої обстановки та її змін, допустив зіткнення з автомобілем «ГАЗ-24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був технічно несправний і стояв частково на проїзній частині дороги та частково на правому узбіччі, в якому перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , тим самим, не дотримався та порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року, який наголошує:

-п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, відкритого перелому кісток основи черепу з центром на потиличній кістці зліва, крововиливу під твердою мозковою оболонкою над лівою потиличною долею об`ємом 20 см3, розлитого крововиливу під м`які мозкові оболонки, вогнища забою головного мозку, забійно-рваної рани та крововиливу голови; закритої тупої травми тулуба: множинних переломів ребер з обох боків з розривами пристінкової плеври, забою правої легені, крововиливів в м`яких тканинах, синців тулуба; синців нижніх кінцівок, які є небезпечними для життя та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, від яких ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 16.15 годині померла у медичному закладі.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів 5-го, 6-го ребер ліворуч та 7-го ребра праворуч з накопиченням крові у праву плевральну порожнину, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Порушення пункту 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині не визнав і пояснив суду, що 15 вересня 2018 року зранку він рухався з м. Маріуполя у напрямку м. Дніпро на автомобілі «Isuzu Npr 75L». Заїхавши у Дніпропетровську область, він рухався по правій стороні проїзної частини з допустимою швидкістю близько 70-80 км./год., при цьому, в цей момент місцями йшов дощ. По ходу свого руху, його обганяли інші автомобілі по лівій смузі для руху, а попереду він побачив на правій смузі для руху автомобіль «Волга», який перебував на проїзній частині, однак без будь-яких аварійних знаків. Подумавши, що автомобіль «Волга» прийняв крайнє праве положення, рухаючись дуже повільно, частково виїжджаючи на узбіччя, для того, щоб пропустити попутні транспортні засоби, які йшли на обіг, оскільки він неодноразово також здійснював такі дії, він, перед перестроюванням у ліву смугу для руху, почав дивитися у дзеркала заднього виду і в цей момент, вже не взмозі попередити зіткнення правою частиною свого автомобіля, допустив зіткнення з автомобілем «Волга», зупинившись на лівій смузі для руху. Після чого, він вийшов з автомобіля і направився на місце дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників кримінального провадження, а також надані сторонами судового провадження докази, суд робить висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні з огляду на наступне.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 15 вересня 2018 року близько 11.30 години, він на автомобілі «ГАЗ-24» виїхав разом із своєю дружиною ОСОБА_9 з м. Запоріжжя у напрямку с. Сурсько-Литовське Дніпропетровської області. Заїхавши у Дніпропетровську область, він почув тріск у двигуні, у зв`язку із чим, він зупинився та оскільки автомобіль вже не міг рухатися з технічних причин, вони разом з дружиною відкотили автомобіль на праве узбіччя, при цьому, ліве заднє колесо було на білій лінії на правому узбіччі поза трасою. Відкривши капот і встановивши причину несправності, він зателефонував своєму онукові і попросив приїхати. Після чого, прив`язавши буксирну мотузку до передньої частини автомобіля і встановивши аварійний знак, під який підставив табуретку, він разом з дружиною сіли чекати у салон, де він перебував на передньому пасажирському сидінні, а дружина ОСОБА_9 сіла на заднє пасажирське сидіння ліворуч навпроти керма. Після чого, він не пам`ятає, що сталося, однак, коли прийшов до тями, дружина лежала на ньому і казала, що їй боляче. Після чого, його і дружину різними автомобілями швидкої медичної допомоги доставили у лікарню.

Згідно з висновком експерта № 1410 від 28 листопада 2018 року (т. 1, а.с. 117-119), складеного за результатом проведення судово-медичної експертизи, у потерпілого ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів 5-го, 6-го ребер ліворуч та 7-го ребра праворуч з накопиченням крові у праву плевральну порожнину (за наданими даними), які самі за собою кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (п. 2.2.1 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.»). Тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів) і могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеного в обставинах справи.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що очевидцем дорожньо-транспортної пригоди вона не була, однак їй того дня 15 вересня 2018 року зателефонували і повідомили, що її бабуся ОСОБА_9 і дідусь ОСОБА_6 попали у аварію, звідки їх транспортували до лікарні, куди вона одразу поїхала. В подальшому, ОСОБА_9 померла у лікарні. Також, потерпіла підтвердила, що обвинувачений ОСОБА_4 давав близько 5-8 тисяч гривень на лікування.

Згідно з висновком експерта № 3317 від 29 жовтня 2018 року (т. 1, а.с. 121-126), складеного за результатом проведення судово-медичної експертизи, на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , 1947 р.н., результатів лабораторних і додаткових методів дослідження, враховуючи обставини випадку і дані медичної документації, відповідно до поставлених питань, у трупа ОСОБА_9 були виявлені ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма: відкритий перелом кісток основи черепа з центром на потиличній кістці зліва, крововилив під твердою мозковою оболонкою над лівою потиличною долею, об`ємом 20 см3, розлитий крововилив під м`які мозкові оболонки, вогнища забою головного мозку, забійно-рвана рана та крововилив голови; закрита тупа травма тулуба: множинні переломи ребер з обох боків з розривами пристінкової плеври, забій правої легені (згідно медичної документації), крововиливи в м`яких тканинах, синці тулуба; синці нижніх кінцівок. Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 є небезпечними для життя та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_9 настала від поєднаної тупої травми голови та тулуба з множинними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, що у посттравматичному періоді ускладнилось розвитком поліорганної недостатності. Враховуючи зовнішній вигляд ушкоджень у ОСОБА_9 , вказаний механізм їх утворення, висоту їх розташування і локалізацію, усі вони могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної події, у пасажира легкового автомобіля, з яким зіткнувся важкий вантажний автомобіль. В даному випадку, травмуючими предметами були деталі салону автомобіля.

Із показань допитаного в суді свідка ОСОБА_10 встановлено, що 15 вересня 2018 року він, керуючи автомобілем «Тойота», рухався по трасі в Дніпропетровській області у напрямку м. Дніпро, де попереду нього по правій смузі для руху рухався вантажний автомобіль «Ісузу». Під час їх руху, раптово від передньої частини автомобіля «Ісузу» за межі узбіччя в кювет відлетів автомобіль «Волга», а автомобіль «Ісузу» зупинився на лівій смузі для руху. Зупинивши свій автомобіль, він одразу направився до автомобіля «Волга», у якому перебували чоловік на передньому пасажирському сидінні та жінка, яка була на колінах у цього чоловіка. Після цього, він викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Також, свідок повідомив умови дорожньої обстановки того дня, зокрема, пояснивши, що дорожнє покриття було мокре і туманна погода, однак видимість була нормальна на відстані 500-1000 метрів, а також підтвердив, що бачив загорання стопів у вантажного автомобіля під час зіткнення.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 15 вересня 2018 року у денний час він у якості пасажира автомобіля «Джилі», яким керувала його дружина, рухалися з м. Запоріжжя у напрямку м. Дніпра по трасі. Рухаючись в районі Дніпропетровської області, вони помітили на узбіччі без руху автомобіль «Волга», який злегка виступав на проїзну частину, який вони безперешкодно об`їхали і продовжили свій рух. Сидячи на пасажирському сидінні, він дивився у дзеркало заднього виду, де побачив, що вантажний автомобіль з кабіною білого кольору зіткнувся з автомобілем «Волгою», при цьому, в момент зіткнення, вантажному автомобілю зліва заважав якийсь автомобіль, у зв`язку із чим, прийнявши вліво, водій вантажного автомобіля не встиг повністю об`їхати перешкоду. Після зіткнення, автомобіль «Волга» злетів у кювет. Вони зупинилися і підійшли на місце дорожньо-транспортної пригоди, куди були викликані швидка і поліція.

Як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а також схеми і фото-таблиці до нього від 15 вересня 2018 року (т. 1, а.с. 6-22), слідчим у присутності двох понятих були зафіксовані такі фактичні дані, а саме: місце дорожньо-транспортної пригоди, яке розташовувалось на ділянці автодороги Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя 449км+125м.; елементи проїзної частини, зокрема, вид та стан покриття проїзної частини, число смуг для руху, дорожню розмітку, характер узбіччя, умови освітленості на даній ділянці шляху; огляд транспортних засобів «ГАЗ-24», р/н НОМЕР_2 , «ISUZI-R 75L», р/н НОМЕР_1 , та локалізацію їх пошкоджень, наявність характерних для ДТП слідів, в тому числі, сліди юзу автомобіля «ГАЗ», чисельних осипів, фрагментів скла і пластику, металевих предметів, що також зафіксовано на план-схемі місця ДТП до протоколу місця огляду.

Під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні за участю ОСОБА_4 , який перебував у статусі свідка, було проведено слідчий експеримент, що зафіксовано відповідним протоколом проведення слідчого експерименту від 26 жовтня 2018 року (т. 1, а.с. 99-101), в ході якого, слідчий у присутності двох понятих запропонував ОСОБА_4 на місці дорожньо-транспортної пригоди відтворити обстановку і обставини, які мали місце до та під час її скоєння, у зв`язку із чим, останній, вказав на взаємне розташування транспортних засобів в момент зіткнення, внаслідок чого, було зафіксовано, що перед зіткненням автомобіль «ГАЗ-24» розташовувався частково на проїзній частині дороги та частково на правому узбіччі, лівим габаритом виступав на 0,7 м. на праву смугу проїзної частини дороги, а також встановлено, що автомобіль «Ісузу» рухався по правій смузі проїзної частини на відстані 0,4 м. від правого краю проїзної частини дороги. За результатами слідчої дії були зроблені відповідні заміри та складена схема з графічними позначеннями отриманих фактичних даних.

З урахуванням відсутності даних, які б давали підстави вважати, що при проведенні цього слідчого експерименту слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_4 , який перебував у статусі свідка на той момент, або слідчий у будь-якій формі примушував би останнього до надання показань проти себе, а також враховуючи, що показання останнього в судовому засіданні не суперечать його показанням під час досудового розслідування в ході даної слідчої дії, у суду відсутні і підстави для визнання такого доказу недопустимим в порядку п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК України (відповідний правовий висновок був викладений і Верховним Судом України у постанові № 5-360кс15 від 09 червня 2016 року).

При цьому, суд також не вбачає підстав для визнання цього доказу недопустимим з підстав, викладених у клопотанні сторони захисту, щодо не відкриття обвинуваченому матеріалів досудового розслідування, оскільки ці твердження повністю спростовуються наявним в матеріалах кримінального провадження протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 153), відповідно до якого, останнього було у повному обсязі ознайомлено з матеріалами досудового розслідування, що було підтверджено власним підписом ОСОБА_4 .

Аналогічні дані щодо розташування транспортних засобів були також зазначені обвинуваченим ОСОБА_4 під час слідчого експерименту, проведеного з останнім у статусі підозрюваного, що зафіксовано протоколом від 13 грудня 2018 року (т. 1, а.с. 134-136).

Крім того, на підставі вищезазначених вихідних даних, отриманих в ході досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, органом досудового розслідування була призначена та проведена судова автотехнічна експертиза, складена експертом ДНДЕКЦ МВС ОСОБА_12 , згідно висновків якого, № 5/10.1/876 від 12 листопада 2018 року (т. 1, а.с. 105-107), в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ГАЗ-24» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 15.1, 15.2 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість відвернути ДТП не визначалась діями водія автомобіля «ГАЗ-24» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 .

В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ISUZU-NPR 75L», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість запобігти ДТП для водія автомобіля «ISUZU-NPR 75L» ОСОБА_4 визначалася своєчасним виконанням ним вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх.

З технічної точки зору в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП знаходяться дії водія автомобіля «ISUZU-NPR 75L» ОСОБА_4 невідповідні вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_12 повністю підтвердив вищезазначені висновки судової автотехнічної експертизи, пояснивши, що за наданих йому вихідних даних дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП знаходиться дії водія автомобіля «ISUZU-NPR 75L» ОСОБА_4 невідповідні вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, при цьому, для останнього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх, а отже, враховуючи зміст дослідженої експертизи у сукупності з іншими, дослідженими у судовому засіданні доказами, суд не має жодних підстав сумніватися в об`єктивності та достовірності проведеного експертного дослідження, оскільки останнє, на думку суду, є науково обґрунтованим, мотивованим, виконаним високопрофесійним спеціалістом в області автотехніки, який має великий стаж та досвід експертної роботи, при цьому, висновки експертизи повністю відповідають та узгоджуються з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами.

Таким чином, дослідивши всі обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оцінюючи надані суду докази та пояснення учасників кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд приходить до висновку, що вони у своїй сукупності повною мірою підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 і не викликають яких-небудь сумнівів у правильності фактичних даних про обставини вчиненого останнім кримінального правопорушення, при цьому, роблячи такий висновок, суд виходить з показань безпосередньо допитаних у судовому засіданні потерпілих, свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які надали показання щодо сприйнятих ними особисто обставин даної дорожньо-транспортної пригоди, пояснивши суду, що по ходу їх руху вони мали достатню можливість виявити припаркований на узбіччі автомобіль «ГАЗ» і безперешкодно його об`їхати, що повністю відповідає отриманим в ході досудового розслідування фактичним даним, зафіксованим у протоколах огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, інших процесуальних документах, досліджених в ході судового розгляду, а також зробленим за результатами їх вивчення та аналізу дорожньої обстановки висновком експерта, складеного за результатами судової автотехнічної експертизи, згідно з якими, було встановлено порушення ОСОБА_4 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, вимоги якого не було дотримано обвинуваченим ОСОБА_4 , що призвело до настання цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Більш того, судом з досліджених доказів було поза всяким сумнівом встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 здійснив зупинку транспортного засобу на узбіччі та частково на проїжджій частині дороги, у правого її краю, в світлу пору доби на прямій ділянці дороги і водії інших транспортних засобів мали можливість завчасно виявити автомобіль «ГАЗ-24», в той же час, водій автомобіля «ISUZU-NPR 75L» ОСОБА_4 допустив зіткнення з автомобілем «ГАЗ-24» в задовільних дорожніх умовах (світла пора доби, пряма ділянка дороги) при необмеженій видимості автомобіля «ГАЗ-24», що дозволяло останньому завчасно виявити цей транспортний засіб, при цьому були відсутні будь-які зовнішні чинники, які б змусили обвинуваченого ОСОБА_4 екстрено виконувати ті або інші норми Правил дорожнього руху, тож результат ситуації повністю визначався вибраним водієм на свій розсуд рухом та його реалізацією в робочому режимі і технічна можливість запобігти дорожньо-транспортної пригоді для обвинуваченого визначалася лише своєчасним виконанням ним вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх.

Крім того, згідно обвинувального акта, обвинуваченому ОСОБА_4 також були інкриміновані дії щодо порушення ним вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, однак, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення посилання на порушення останнім цього пункту ПДР України, зважаючи на наступні обставини.

За змістом ст. 286 КК України вказаний злочин належить до злочинів із так званим матеріальним складом. А тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1, 2 або 3 цієї статті, і перебувають з ними у причинному зв`язку.

Про необхідність з`ясовування і відображення у вироку, чи є причинний зв`язок між вчиненими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками, зазначено також у правових позиціях Верховного Суду України (№ 5-18кс14 від 20 листопада 2014 року) та у роз`ясненні, яке міститься у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Як встановлено судом із досліджених у судовому засіданні доказів, причиною дорожньо-транспортної пригоди було порушення обвинуваченим ОСОБА_4 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, і ці його дії знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП, а відтак, і з його наслідками, в той же час, судом не встановлено обставин того, що обвинувачений ОСОБА_4 порушив вимоги пункту 2.3 (б) ПДР України, які б знаходились в безпосередньому причинному зв`язку з наслідками, у зв`язку із чим, суд виключає їх з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а також спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного злочину та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, займається суспільно-корисною працею, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, а також думки потерпілих щодо розміру покарання, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого, його конкретним обставинам і наслідкам, які полягали у невиконанні ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, що призвели до заподіяння потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також спричинили смерть потерпілої ОСОБА_9 , даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який, незважаючи на те, що позитивно характеризується, раніше не судимий, займається суспільно-корисною працею, в той же час, свою вину не визнав і не розкаявся, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, викладені дані свідчать про те, що саме реальне відбування покарання у виді позбавлення волі без застосування іспитового строку, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами, враховуючи загальну ситуацію із дорожньо-транспортними пригодами. Крім того, враховуючи обставини вчиненого злочину та характер допущеного ОСОБА_4 порушення правил дорожнього руху, а також особу останнього, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами у максимальному його строку.

Долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , а також на користь держави, документально підтверджені процесуальні витрати на правову допомогу і залучення експерта у цьому кримінальному провадженні відповідно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді шести років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Строк відбування призначеного ОСОБА_4 покарання обчислювати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили в порядку його виконання.

Речові докази автомобіль «ISUZU-NPR 75L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль «ГАЗ-24», реєстраційний номер НОМЕР_2 залишити за належністю їх власникам.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_7 документально підтверджені витрати, пов`язані з оплатою наданої правової допомоги представника потерпілої адвоката ОСОБА_13 у розмірі 10 700 грн. (десять тисяч сімсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 документально підтверджені витрати, пов`язані з оплатою наданої правової допомоги представника потерпілої адвоката ОСОБА_13 у розмірі 10 700 грн. (десять тисяч сімсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні у розмірі 858,00 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1