Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2613/20
Провадження №1-кп/279/495/20 В И Р О К
25 листопада 2020 року
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю учасників :
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Колодянка, Новоград - Волинського району, Житомирської області, українець, громадянин України, не інвалід, не депутат, із вищою освітою, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, фізична особа-підприємець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_1 , раніше не судимий
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України ,-
29 лютого 2020 року близько 10 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи вантажним фургоном «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві індивідуальної власності, рухаючись по вулиці Торговій в місті Коростені, у напрямку вулиці Шевченка, виконав зупинку за перехрестям під`їзної дороги, розташованої ліворуч від напрямку його руху до території Коростенського кооперативного ринку. Після чого, порушуючи вимоги пунктів: 1.5, 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, «Правил дорожнього руху», відповідно до яких: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку або перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб», проявив неуважність до дорожніх обставин та їх змін, не переконався у безпеці своїх дій, не звернувся за допомогою до інших осіб та розпочав рух заднім ходом вищевказаним транспортним засобом у напрямку заїзду на територію Коростенського кооперативного ринку де поряд із торговою мафою розташованою за адресою: місто Коростень, вулиця Базарна Площа, 18-а, задньою частиною автомобіля, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у той момент рухалась зліва на право відносно напрямку руху автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
В результаті наїзду, пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого багатоуламкового перелому кісток лівої гомілки в нижній частині, які згідно висновку експертизи, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів вимог 1.5, 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів У країни №1306 від 10.10.2001, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки, виникненням даної ДТП та його наслідками.
Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1ст.337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 винним себе в скоєнні вказаного злочину визнав повністю і пояснив, що вчинив наїзд необережно, не замітив як потерпіла повернулась в іншу сторону від кіоску. В скоєному щиро кається, просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, зазначила , що претензій до ОСОБА_4 немає, він відшкодував їй завдану шкоду повністю.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена.
Його дії мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.
Злочин, вчинений ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким .
Як особа ОСОБА_4 характеризуються позитивно, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, повністю відшкодував потерпілій спричинену шкоду.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України , не встановлено.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання, позицію потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні , суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. Суд враховує також, що даний злочин було вчинено до внесення змін згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 17.06.2020, які значно посилюють кримінальну відповідальність та погіршує становище особи за вчинення вказаного злочину. Суд вважає доцільним відповідно до ст.5 КК України застосувати закон про кримінальну відповідальність, що пом"якшує відповідальність та поліпшує становище особи, тобто норми закону, які діяли на момент вчинення кримінального правопорушення.
Санкція ч.1ст.286 КК України (на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачала покарання у виді штрафу від 200 до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті», з послідуючими змінами, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
З урахуванням конкретних обставин, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода, характер допущених порушень Правил безпеки дорожнього руху, позицію потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні, той факт, що автомобіль необхідний обвинуваченому для виконання певної роботи і забезпечення сім"ї , суд вважає недоцільним застосовувати додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Виходячи з вищенаведеного , суд обирає покарання відповідно до санкції частини статті , яка передбачає відповідальність за вказаний злочин у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керувати транспортним засобом . Саме таке покарання суд вважає справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів .
Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов не завлявся.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати в справі суд покладає на обвинуваченого.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 368, 370 - 371 , 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , визнати винуватим у скоєнні злочину , передбаченого ч.1ст.286 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів , які складають 4021,70 гривень (чотири тисячі двадцять одна) гривня 70 копійок .
Речові докази: автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер: НОМЕР_2 , який повернуто ОСОБА_4 під зберігальну розписку - передати йому у власність.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору . Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку його копія надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1