Вирок
Іменем України

28 грудня 2020 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000782 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Ходорків Попільнянського району Житомирської області, працюючий не офіційно, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000782, внесеного до ЄДРДР 28.09.2020 р., з якого слідує 27.09.2020 у не встановлений слідством час ОСОБА_4 перебував на сходинковому майданчику біля квартири № 23 по вул. Леха Качинського,20А в м. Житомирі, де поруч біля ліфту помітив банківську картку, а саме карту «Золота карта «Універсальна» АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на привласнення офіційного документу, а саме вищевказаної банківської картки, з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій умисел, не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдена ним банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів, взяв зазначену пластикову універсальну банківську картку «Золота карта «Універсальна» АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 та яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, є безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду та таким чином привласнив її з корисливих мотивів.

Після чого, утримуючи вищевказаний офіційний документ при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В подальшому, 27.09.2020 у ОСОБА_4 , з корисливих мотивів виник умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів зі знайденої та привласненої банківської картки «Золота карта «Універсальна» АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, ОСОБА_4 маючи при собі банківську картку «Золота карта «Універсальна» АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , переконавшись, що на карті відсутній пін-код, бажаючи заволодіти та розпорядитися грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку у власних цілях, діючи умисно, здійснив крадіжку належних потерпілому ОСОБА_5 грошових коштів, а саме: об 11 год. 10 хв. в магазині ФОП « ОСОБА_6 » «Продукти», розташованому за адресою: м. Житомир, пл. Смолянська, 3, шляхом проведення з використанням цієї банківської картки транзакції на загальну суму 276 грн. як оплати за придбаний товар.

Крім цього, 27.09.2020 у ОСОБА_4 , з корисливих мотивів виник злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення грошових коштів зі знайденої та привласненої банківської картки «Золота карта «Універсальна» АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, ОСОБА_4 маючи при собі банківську картку «Золота карта «Універсальна» АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , переконавшись, що на карті відсутній пін-код, бажаючи заволодіти та розпорядитися грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку у власних цілях, діючи умисно, здійснив повторно крадіжку належних потерпілому ОСОБА_5 грошових коштів, а саме: в період часу з 11 год. 23 хв. по 11 год. 31 хв. у магазині ФОП « ОСОБА_7 » « ОСОБА_8 », що за адресою: м. Житомир, вул. Селецька, 33, шляхом проведення з використанням цієї банківської картки трьох транзакції на загальну суму 925 грн. 90 коп. як оплати за придбаний товар.

Таким чином, ОСОБА_4 , умисно, таємно повторно викрав чуже майно, а саме, грошові кошти на загальну суму 1201, 90 гривня, якими розпорядився на власний розсуд, чим завдав власнику майна ОСОБА_5 майнової шкоди на вказану суму.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, як умисні дії, які виразилися у привласненні офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів; за ч. 1 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка); за ч 2 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

30 листопада 2020 року в м. Житомирі між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч.1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 : за ч. 1 ст. 357 КК України 1 рік обмеження волі; за ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік обмеження волі; за ч. 2 ст. 185 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання підозрюваному ОСОБА_4 визначити у вигляді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовування із встановленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд та із покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, перелік яких встановлює суд.

В свою чергу потерпілий не має до обвинуваченого ОСОБА_4 жодних претензій стосовно матеріальної та моральної шкоди, оскільки завдані збитки йому повністю відшкодовані. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно вчинив дані кримінальні правопорушення, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті відповідно до угоди зобов`язання та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є злочинами невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 30.11.2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та розміру покарання.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 30 листопада 2020 року, укладену в м. Житомирі між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання :

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 місяців.

Застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності з ст.76 КК України в період випробувального терміну покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: куртку синього кольору торгівельної марки «Norway», яка належить ОСОБА_4 та передана йому на зберігання, після набрання вироком чинності, залишити останньому; диск із відеозаписом з камер відеоспостереження з магазину «Продукти», що за адресою: м. Житомир, вул. Селецька, 21; банківську картку АТ «Приватбанк», Золота картка «Універсальна» Visa Gold з номером НОМЕР_2 , залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1