Справа № 555/555/20
Номер провадження 1-кп/555/138/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне кримінальне провадження №0000171 від 26.03.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше судимого вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 20.11.2019 року за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строк тривалістю 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_1 , у період з 29.08.2019 по 25.03.2020 систематично умисно вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_7 , з якою він проживає в одному будинку, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої за наступних обставин.
Відповідно до постанови Березнівського районного суду Рівненської області від 10.10.2019 у справі № 555/1853/19 ОСОБА_4 визнаний винним за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП по факту вчинення 29.08.2019 повторно протягом року домашнього насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_7 .
Згідно з постановою Березнівського районного суду Рівненської області від 17.12.2019 у справі № 555/2308/19 ОСОБА_4 визнаний винним за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП по факту вчинення 10.12.2019 повторно протягом року домашнього насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_7 .
Також ОСОБА_4 відповідно до постанови Березнівського районного суду Рівненської області від 26.12.2019 у справі № 555/2397/19 визнаний винним за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП по факту вчинення 19.12.2019 повторно протягом року домашнього насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_7 .
Крім того, 25 березня 2020 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_1 , маючи умисел та мету на систематичне вчинення домашнього насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_7 , з якою він проживає в одному будинку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно вчинив відносно потерпілої акт психологічного та фізичного насильства, а саме безпричинно словесно ображав її, висловлювався в адресу потерпілої нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, шарпав її за верхній одяг та стискав обома руками тіло

потерпілої, що викликало у ОСОБА_7 побоювання за свою безпеку, спричинило їй емоційну невпевненість та завдало шкоди психічному здоров`ю, що виразилось у астено-невротичному розладі.
ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний як обвинувачений, ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та дав показання про те, що дійсно між ним та колишньою дружиною 25.03.2020 року виникла словесна суперечка, він висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, однак ніякої фізичної сили до колишньої дружини він не застосовував.
Потерпіла ОСОБА_7 дала показання про те, що з обвинуваченим вони розлучені, проте проживають в одному будинку разом із своїми трьома неповнолітніми дітьми. ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого постійно чіпляється до неї, штовхає, ображає нецензурними словами. Іноді застосовує фізичну силу, так, зокрема, він був засуджений за те, що спричинив їй тілесні ушкодження. 25.03.2020 року ввечері вона повернулась з роботи додому, і між нею та колишнім чоловіком в черговий раз виник конфлікт. В приміщенні літньої кухні він став їй дорікати, що вона пізно повертається з роботи, ображати нецензурними словами. Потім він її штовхнув, і вона вдарилась об грубу. Після чого вона зателефонувала до колишньої свекрухи і розповіла про поведінку обвинуваченого. Далі вона пішла до приміщення будинку, однак колишній чоловік знову став до неї чіплятись, схопив за шию, потім став стискати тіло, далі свекруха відтягнула обвинуваченого від неї. Після чого потерпіла викликала поліцію.
06.10.2020 року потерпіла подала до суду письмову заяву, згідно якої просить розгляд кримінального провадження завершувати у її відсутність.
Свідок ОСОБА_8 суду показала, що її тато ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями і, коли приходить додому в стані алкогольного сп`яніння, то постійно виникають суперечки між батьками, він штовхає маму, ображає її нецензурними словами, тягає за волосся, може чіплятись і до них з сестрою по різним дрібницям.
Свідок ОСОБА_9 дала показання про те, що в сім`ї часто виникають суперечки, так як тато зловживає спиртним, на ґрунті чого між батьками і виникають конфлікти, тато ображає маму, міг навіть її і вдарити. Одного разу мама приїхала з роботи, тато почав до неї чіплятись, штовхати, ображати нецензурними словами, він був нетверезий, проте, чи це відбулось саме 25.03.2020 року вона пригадати не може.
Показання потерпілої співпадають з співпадають з об`єктивними даними, добутими при огляді місця події житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (протокол огляду місця події від 25.03.2020 року).
Згідно рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 30.10.2018 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розірвано.
Відповідно до записів медичної карти амбулаторного хворого №8641 ОСОБА_7 26.03.2020 року потерпіла звернулась за медичною допомогою до лікаря-психіатра, особі було встановлено діагноз астено-невротичний синдром, обумовлений ситуативно.
Згідно постанов Березнівського районного суду Рівненської області від 10.10.2019 року, 17.12.2019 року, 26.12.2019 року ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП по факту вчинення насильства в сім`ї щодо ОСОБА_7 .
Оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст.94 КПК України: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах.
Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст.126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.
ІІІ. Призначення покарання.
3.1 Позиція учасників судового провадження щодо призначення покарання.
Прокурор висловив позицію щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України просить призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць.
Сторона захисту просить призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання, визначене ст.126-1 КК України.
Потерпіла ОСОБА_7 просить призначити особі покарання відповідно до вимог КК України, вважає, що при призначенні покарання суд має прийняти до уваги те, що ОСОБА_4 не бажає змінювати свою поведінку і висновків для себе не робить, продовжуючи вчиняти домашнє насильство.
3.2. Мотиви призначення покарання судом.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
На стадії досудового розслідування обставин, що пом`якшують покарання, встановлено не було, не було встановлено таких обставин і під час судового розгляду.
Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, - не встановлено.
Згідно характеристики на ОСОБА_4 за місцем проживання особа характеризується позитивно.
Із медичних довідок Березнівської ЦРЛ вбачається, що обвинувачений на обліку у лікаря - психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває.
Враховуючи сукупність наведених обставин справи, тяжкість злочину та його наслідки, відсутність обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, приймаючи до уваги дані про особу винного, який має на утриманні троє неповнолітніх дітей, характеризується позитивно, ґоднак вчинив злочин в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи, суд приходить до висновку про необхідність призначення особі покарання у виді обмеження волі, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. На думку суду призначення більш м`якого покарання цієї мети не досягне.
Підстав для застосування ст.69 КК України, ст.75 КК України судом не встановлено.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочини після постановлення вироку Березнівського районного суду Рівненської області від 20.11.2019 року, але до повного відбуття призначеного покарання у виді одного року обмеження волі, суд згідно положень ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
ІV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Клопотання про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не заявлено.

Згідно вимог ч.1 ст.57 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_4 за сукупністю вироків призначити остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 20.11.2019 року у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати згідно зі ст.58 КВК України з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Вирок суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1