Справа № 738/848/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/786/20
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2020 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Дягова Менського району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, працюючого дорожнім робітником в ТОВ «ТРАНС ЛАЙН ГРУП», одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимого: вироком Менського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2012 року за ч.1 ст.185 КК України до 150 годин громадських робіт; вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2012 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2013 року за ч.2 ст.185 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі; вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2014 року за ч.3 ст.185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Осьмаки Менського району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, та призначено йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 185 КК України та призначено йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Питання речових доказів вирішене в порядку ст..100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів, у сумі 1225, 88 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів, у сумі 1225,88 гривень.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, в період непогашеної та не знятої судимості, повторно вчинив нове умисне кримінальне правопорушення разом з ОСОБА_8 .

Так, 09 травня 2020 року близько 01-00 години ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , за пропозицією останнього, знаходячись в селі Осьмаки Менського району Чернігівської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вирішили вчинити крадіжку грошових коштів з господарства по АДРЕСА_2 , де постійно проживає ОСОБА_10 .

З метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, 09 травня 2020 року близько 02-00 години ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , який виступив пособником у вчиненні злочину, прибули до господарства АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_10 , де ОСОБА_7 залишився поблизу території господарства, а ОСОБА_8 , шляхом усунення перешкод сприяв вчиненню злочину, а саме, постукавши у вікно будинку, викликав ОСОБА_10 на вулицю, здійснював дії, що були спрямовані на його відволікання, а ОСОБА_7 в цей час, скориставшись відсутністю власника, шляхом відчинення незамкнених вхідних дверей, проник в середину будинку, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів, з шафи, яка знаходилася в одній з кімнат будинку, викрав гроші в сумі 14300 гривень.

Не погоджуючись з вироком захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок місцевого суду змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням, строком на 3 роки.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що вирок суду є занадто суворий та такий, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. На думку сторони захисту, судом першої інстанції не було враховано пом`якшуючі покарання обставини, обставини справи та особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту протягом 2 місяців та покладені обов`язки ОСОБА_7 було дотримано в повному обсязі, в зв`язку з чим даний захід не продовжувався, що дає стороні захисту підстави стверджувати, що ОСОБА_7 зробив для себе відповідні висновки та став на шлях виправлення. Вказує, що наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність цивільного позову, характеризуючи особистість обставини: за місцем проживання характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з дружиною, яка є особою з інвалідністю 3 групи з дитинства та малолітніми дітьми, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, працевлаштований, що свідчить про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства. Зазначає, що не знята та непогашена судимість не є перешкодою для застосування ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника, яка підтримала вимоги поданої апеляційної скарги та просила її задовольнити із викладених підстав, думку прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Апеляційна скарги відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не подавалась.

В ході судового засідання у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав та правову кваліфікацію своїх дій не оспорював.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка у сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Обставини вчинення кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинувачених, міра покарання, призначена обвинуваченому ОСОБА_8 не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 , яке на її думку є явно суворим та просить застосувати ст.75 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину - ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин з корисливих мотивів, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, вчинив злочин у період непогашеної судимості, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив та про його схильність до вчинення кримінально-караних дій і небажання стати на шлях виправлення, на обліку у лікаря-нарколога та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, дружина є інвалідом 3 групи з дитинства по зору.

Крім того, судом було взято до уваги і досудову доповідь, згідно якої ймовірність вчинення повторного правопорушення досить висока, та зазначено, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства та окремих осіб, враховуючи наявність суттєвих факторів, які підвищують ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Враховуючи особу винного, який раніше судимий та даний злочин вчинив у період непогашеної судимості, його відношення до скоєного, думку потерпілого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставин, що його обтяжують вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та стосовно особи похилого віку, суд призначив покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі у межах мінімальної санкції, передбаченої ч.3 ст.185 КК України.

З огляду на вимоги ст.65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Всі обставини, на які посилається захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 були враховані, тож обґрунтованих підстав для зміни вироку у частині призначеного покарання не вбачається. Додатково апеляційний суд враховує і позицію потерпілого, який в суді апеляційної інстанції наполягав на призначенні ОСОБА_7 міри покарання у вигляді позбавлення волі, зазначивши, що викрадені кошти йому не повернуті.

За таких умов вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4