КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/251/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року,
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
На обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 , зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає встановленим обставинам справи та суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України. Повідомлення ОСОБА_7 , про зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 111 КК України, 26.06.2020 року здійснено не уповноваженою особою поза межами строків досудового розслідування, яке здійснюється не уповноваженим органом.
Також апелянт зазначає, що відсутні достатні відомості для підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України. Відповідно до тексту про зміну раніше повідомленої підозри від 26.07.2020 відсутнє викладення обставин, яким може бути надана оцінка як вчинення кримінального правопорушення державна зрада.
Крім того апелянт зазначає, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази залучення ОСОБА_12 ОСОБА_7 до державної зради і того, що останній приймав управлінські рішення у інкримінований йому період часу в інтересах Російської Федерації. У тексті підозри не зазначені конкретні дії ОСОБА_7 по сприянню в підривній діяльності РФ проти України на шкоду суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, державній безпеці України. В діях Замани відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 111 КК України.
Апелянт звертає увагу на те, що фактично із змісту підозри в діях ОСОБА_7 , та наявним у сторони обвинувачення доказів можна встановити в діях підозрюваного ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України, а саме недбале ставлення до військової служби.
Прокурором у провадженні - заступником начальника відділу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 подано заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в яких прокурор просить відмовити у задоволенні зазначеної апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_9 , та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та просили її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно довимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, слідчий суддя цих вимог закону дотримався.
Виходячи із вимог ст.404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Так, у скарзі адвокат зазначає, що викладені в повідомленні про підозру висновки є такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України є необґрунтованим, невмотивованим та безпідставним, у зв`язку з чим скаржник просив скасувати повідомлення про підозру від 26.06.2020 року.
Також адвокат ОСОБА_6 зазначає про відсутність достатніх доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України.
У період з 02 лютого до 14 листопада 2019 року досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалося слідчими слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області під процесуальним керівництвом групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України. 25.02.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 27, частиною 1 ст. 111 КК України.
16.05.2019 у відповідності до письмового повідомлення слідчого СБУ ОСОБА_13 завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні та надано доступ до матеріалів досудового розслідування стороні захисту.
У той же день Генеральним прокурором ОСОБА_15 доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим Центрального апарату Державного бюро розслідувань.
Слідчий суддя перевіряючи доводи сторони захисту, щодо того, що постанова заступника Генерального прокурора України ОСОБА_16 від 15.04.2019 про продовження строку досудового розслідування до 7 місяців є незаконною та складена в порушення п. 2 та п. 3 ч. 3 ст. 294 та ст. 295-1 КПК України, встановив, що таке твердження сторони захисту не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного.
Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох та до семи місяців заступником Генерального прокурора - Головним військовим прокурором постановами від 19 березня і 15 квітня 2019 року відповідно на підставі статей 36, 110, 219 і 294 КПК України (в редакції, що діяла станом на 15 березня 2018 року, тобто до введення в дію 16.03.2018 змін Законом №2147-VІІІ від 03.10.2017).
За приписами пункту 4 §2 розділу 4 Закону №2147-VIII від 03.10.2017 положення ч. 1 і ч. 3 ст. 219 та ст. 294 КПК України щодо продовження строку досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням сторони кримінального провадження не мають зворотної дії в часі і застосовуються до справ, по яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після 15 березня 2018 року, тобто після введення в дію 16.03.2018 цих змін. Тому продовження строку досудового розслідування прокурором відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що у даному випадку строк досудового розслідування не підлягає продовженню слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з заступником Генерального прокурора.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст.277 КПК України, у зв`язку з чим у задоволенні скарги відмовив.
Враховуючи зазначене та перевіряючи доводи апеляційної скарги, які як вбачається були також предметом розгляду слідчим суддею, колегія суддів вважає за не обхідне зазначити наступне.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме - повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.
Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.
Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.
Згідно з ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його невручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Повідомлення про підозру є обов`язковим лише у випадках, передбачених ч. 1 ст. 276 КПК України, особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначається главою 37 цього Кодексу. При цьому питання про наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення (п.3 ч.1 ст.276 КПК України) вирішується шляхом встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оцінки зібраних доказів винуватості особи як окремо, так і в їх сукупності. При цьому прокурор, як зазначено в ст.94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У разі отримання слідчим або прокурором під час проведення досудового розслідування нових доказів, які свідчили про необхідність зміни підозри, останні можуть скористатись вимогами ст. 279 КПК України та пред`явити нову підозру або її змінити.
Загальні вимоги щодо змісту повідомлення про підозру визначені ст. 277 КПК України.
Отже, передбачені кримінальним процесуальним законом наслідки тягнуть не факт складання повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення як процесуального документа, а лише факт вчинення дій щодо вручення такого документа певній особі у передбачений законом строк та спосіб, оскільки саме з моменту вручення повідомлення виникають юридичні наслідки для всіх учасників кримінального провадження.
Встановлено, що процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачений ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 КПК України.
Отже, підставою оскарження повідомлення про підозру може бути порушення вказаних вище процесуальних норм.
Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч. 5 ст. 9 КПК України).
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
У відповідності до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи недоведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Виходячи зі змісту ст.368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.
Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання в ході повідомлення про підозру положень Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України.
Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.
Як вбачається зі скарги захисника, вона не містить належних доводів стосовно порушення органом досудового розслідування вимог ст.ст.277, 278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 .
Зазначені в скарзі підстави, з яких захисник просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 фактично зводяться до оцінки винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, та порушення деяких процесуальних моментів під час проведення досудового розслідування, які слідчим суддею перевірено та які не знайшли свого підтвердження ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду.
Зміст повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 узгоджується з вимогами кримінального процесуального законодавства. Захисником не наведено у скарзі обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або не обґрунтованість зміненої підозри, а тому відсутні підстави вважати, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри є необґрунтованим.
Однак є слушними доводи сторони захисту, що в оскаржуваній ухвалі зазначено обставини, які в дійсності під час судового засідання не розглядалися і не досліджувалися, проте колегія суддів не вважає, що це є безперечною підставою для скасування оскаржуваної ухвали. Оскільки зазначення слідчим суддею ч. 2 ст. 303 КК України в оскаржуваній ухвалі не вплинуло на суть прийнятого рішення, та може вважатися опискою, яка може бути усунена в порядку ст. 379 КПК України.
Доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали не можуть бути визнані переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги, повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, про обґрунтованість такої підозри, при цьому вислухав та врахував пояснення всіх учасників судового розгляду.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4