В И Р О К
Іменем України

03.11.2020 року м.Мостиська

єун 448/893/19
провадження №1-кп/448/45/20
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська об`єднане кримінальне провадження за №0000219 від 18.05.2019р. та №0000182 від 18.05.2020р., про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, інваліда ІІІ групи з/з, непрацюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Громадянин ОСОБА_3 , 18.05.2019 року, близько 10:00 год., знаходячись у приміщенні будинку, в якому він проживає, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого словесного конфлікту із чоловіком сестри ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 , два удари металевою трубою в область голови та правої руки, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 , садно на голові та садно на правому передпліччі, які утворились від контакту з тупим предметом та кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Він же, 16.05.2020 року, близько 16:30 год., в приміщенні ганку житлового будинку за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого конфлікту із сестрою ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, душив її лівою рукою, стискаючи шию, чим своїми діями спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді саден на шиї справа та зліва, які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у інкримінованих йому кримінальному проступках по епізоду завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , визнав частково, проте не визнав вину у інкримінованих йому кримінальному проступку по епізоду побиття потерпілої ОСОБА_5 ..

По епізоду заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , зазначив те, що проживає разом із рідною сестрою та її чоловіком в одному господарстві. Зазначив, що між ним та сестрою часто виникають сварки з приводу того, що він не оплачує послуги за електроенергію Пояснив, що 18.05.2019 року у ранковий час перебував разом із сестрою та її чоловіком у приміщенні житлового будинку. Також там перебували ОСОБА_7 , і ОСОБА_8 , котрі прийшли на прохання ОСОБА_6 , оскільки той попросив відключити світло у кімнаті, де він проживає. Надалі між ними виник конфлікт, в ході якого він завдав декілька ударів потерпілому, спричинивши такому тілесні ушкодження. Зазначив, що конфлікт був спровокований потерпілим та його дружиною.

Щодо обставин побиття потерпілої ОСОБА_5 , 16.05.2020 року, обвинувачений показав, що цього дня близько 16:30 год., до нього прийшла рідна сестра та почала вимагати, щоб він заплатив кошти за світло. В подальшому між ними виник короткотривалий конфлікт, під час якого він штовхнув потерпілу. Зазначив, що не душив таку за шию та жодних тілесних ушкоджень такій не наносив. Вказував на те, що як і у попередньому випадку, конфлікт був спровокований потерпілою.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини по епізоду побиття потерпілого ОСОБА_6 , та невизнання вини по епізоду побиття потерпілої ОСОБА_5 , його вина повністю та об`єктивно стверджується наступними дослідженими по справі доказами.

По епізоду заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, що мало місце 18.05.2019р.:

показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що дійсно конфлікт між ним та обвинуваченим виник через те, що останній не дає кошти за оплату електроенергії, хоча такою користується, оскільки проживають в одному житловому будинку. В ході конфлікту, який мав місце 18.05.2019 року, у ранковий час, обвинувачений завдав йому декілька ударів в різні ділянки тіла, спричинивши тілесні ушкодження. Вказував на те, що очевидцями вказаного конфлікту були його дружина, а також ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . З приводу тілесних ушкоджень він звертався в медичний заклад, оскільки незадовільно почувався.

- показаннями свідка ОСОБА_5 , яка показала, що 18.05.2019 року перебувала з чоловіком вдома та поралась по господарству. Зазначила, що окрім них з сином у вказаному будинку також проживає і обвинувачений, з яким часто виникають сварки з приводу того, що такий користується електроенергією, однак таку не оплачує. У ранковий час 18.05.2019 року між її чоловіком і обвинуваченим, котрий в свою чергу є її рідним братом, в черговий раз виник конфлікт, в ході якого обвинувачений побив її чоловіка, спричинивши при цьому тілесні ушкодження. Більше нічого з даного приводу повідомити не може.

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який показав, що на передодні конфлікту між обвинуваченим і потерпілим, останній прийшов до нього, щоб той подивився чи можна в будинку, де проживає з ними обвинувачений, зокрема в його кімнаті відключити світло, оскільки обвинувачений не оплачує за електроенергію протягом тривалого періоду часу. Надалі, зокрема наступного дня він прийшов до потерпілого. Коли перебував в будинку потерпілого, почув як на вулиці відбувався конфлікт. Вийшовши з будинку, побачив, як обвинувачений шарпає потерпілого. Зазначив, що не бачив чим обвинувачений наносив потерпілому тілесні ушкодження, в тому числі чи наносив такі «металевою трубою чи іншим предметом». Більше нічого з даного приводу зазначити не може.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який показав, що 18.05.2019 року ходив за продуктами в магазин. Вийшовши з магазину пішов до знайомого ОСОБА_6 , потерпілого по справі. Коли перебував у будинку, то побачив як обвинувачений та потерпілий конфліктували між собою. В ході вказаного конфлікту обвинувачений завдав декілька ударів по тілі потерпілого. Чи завдавав обвинувачений потерпілому удари по тілі металевою трубою чи іншим предметом він не бачив. Більше нічого з даного приводу зазначити не в змозі.
- заявою ОСОБА_6 від 18.05.2019 року, в якій такий просить прийняти міри до громадянина ОСОБА_3 , котрий вказаного вище дня близько 10.00 год., у його господарстві завдав йому тілесні ушкодження;

- витягом із ЄРДР за №0000219 від 18.05.2019 року, з якого відомо, що вказаного дня, близько 10:00 год., ОСОБА_3 , 1969р.н., знаходячись у приміщенні будинку за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 наніс тілесні ушкодження чоловіку сестри ОСОБА_6 , 1966р.н., проживаючому також за вищевказаною адресою;

- висновком експерта №47/2019, з якого відомо, що у ОСОБА_6 , 1966р.н., під час огляду виявлено садно на голові, одне садно на правій руці, які могли утворитись 18.05.2019р., виникли від контактів з тупими предметами, кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Судово-медичних даних про утворення вказаних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту немає. На тілі ОСОБА_6 виявлено не менше двох місць прикладання тупих предметів;

- даними протоколів проведення слідчих експериментів із фототаблицями до вказаних протоколів від 28.05.2019р.;

По епізоду заподіяння потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, що мало місце 16.05.2020 року:

показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що вже тривалий час відбувається конфлікт між нею та її рідним братом, обвинуваченим ОСОБА_3 . Так, 16.05.2020 року, в після обідній час вона прийшла до обвинуваченого, щоб той дав хоч якісь кошти за оплату світла, яким він користується. В подальшому між ними з приводу наведеного виникла суперечка, яка переросла у конфлікт в ході якого обвинувачений взяв її за шию та почав душити. З приводу вказаного конфлікту вона звернулась в поліцію.

- показання свідка ОСОБА_6 , який показав, що 16.05.2020 року перебував з дружиною вдома. Зазначив, що окрім них з сином у вказаному будинку також проживає і обвинувачений, з яким часто виникають сварки з приводу того, що такий користується електроенергією, однак за таку не платить. Як йому стало відомо вказаного дня, в після обідній час між дружиною і обвинуваченим виникла сварка, в ході якої, як йому вже стало відомо пізніше обвинувачений взяв дружину руками за шию та душив. Вказував на те, що самого конфлікту він не бачив. Про завдання тілесних ушкоджень обвинуваченим дружині довідався від самої дружини.

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав, що 16.05.2020 року перебував у будинку. Надалі почув, як в сусідній кімнаті мама сварились з дядьком. В подальшому конфлікт перенісся на вулицю. Він вийшов із будинку «на веранду» та побачив, як дядько, обвинувачений ОСОБА_3 душив його матір за шию. Зазначив, що вказаний конфлікт тривав близько 10 хвилин. Внаслідок вказаного конфлікту у матері на шиї виникли синці.

- заявою ОСОБА_5 від 18.05.2020 року, в якій така просить прийняти міри до рідного брата ОСОБА_3 , котрий 16.05.2020 року, близько 16.30 год., у їх господарстві завдав їй тілесні ушкодження;

- витягом із ЄРДР за №0000182 від 18.05.2020 року, з якого відомо, що 16.05.2020 року близько 16:30 год., в приміщенні житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_3 , 1969р.н., наніс тілесні ушкодження рідній сестрі ОСОБА_5 , 1978р.н., проживаючої також за вищевказаною адресою;

- висновком експерта №41/2019, з якого відомо, що у ОСОБА_5 , 1978р.н., під час огляду виявлено три садна на шиї справа та зліва, які могли утворитись 16.05.2020 року від контактів тупими предметами, можливо при стисканні пальцями рук, кваліфікуються як легке тілесне ушкодження. Судово-медичних даних про утворення вказаних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту немає;

- даними протоколів проведення слідчих експериментів із фототаблицями до вказаних протоколів від 18.05.2020р. та від 26.05.2020 року відповідно;

Показання вищевказаних потерпілих і свідків є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності, а тому суд визнає їх належними та допустимими доказами вини обвинуваченого ОСОБА_3 , в пред`явленому обвинуваченні за наведених вище фактичних обставин.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження доказами та даючи їм належну правову оцінку, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд при розгляді кримінального провадження досліджує докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, аналізує їх та дає оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною першою статті 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Під час розгляду справи у суді обвинувачений ОСОБА_3 , не був позбавлений можливості подавати докази на свій захист, проте не скористався своїм правом.

При цьому суд вказує, що винність ОСОБА_3 , за ч.1 ст.125 КК України підтверджується обсягом досліджених в судовому засіданні доказів, які підтверджують винність обвинуваченого у скоєному та не викликають у суду сумнівів.

Будь-яких належних та допустимих доказів захисту на спростування доказів обвинувачення ОСОБА_3 , під час судового розгляду суду не надано.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не завдавав тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , а також те, що під час сварки з ОСОБА_6 він завдавав такому удари по тілі, однак з метою самооборони, то суд не приймає такі доводи до уваги, оскільки вони повністю спростовуються як показаннями самих потерпілих, так і показами свідків, не довіряти яким у суду немає підстав і котрі є логічними, послідовними та переплітаються між собою та з висновками судово-медичного експерта, відтворюючи реальну картину подій, що мала місце між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , і обвинуваченим ОСОБА_3 .

Таку поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 суд розцінює як спосіб захисту і намір уникнути відповідальності за вчинене.

Враховуючи те, що потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_5 були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, суд не має підстав піддавати сумніву їх правдивість, незважаючи на наявність певних неприязних відносин між ними і обвинуваченим ОСОБА_3 .

На думку суду, із обвинувачення слід виключити посилання сторони обвинувачення на спричинення обвинуваченим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 металевою трубою, про що зазначено в обвинувальному акті, так як ця обставини не знайшла підтвердження в ході судового провадження наданими стороною обвинувачення доказами.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Недопустимих доказів у даному кримінальному провадженні в суді не виявлено.

Оцінюючи вищеописані досліджені в судовому засіданні докази, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд визнає їх належними і допустимими доказами, оскільки такі докази знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку, нічим не спростовані, передбачені як джерела доказування КПК України та зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством, а відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення кримінальних проступків та винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинних дій.

Суд знаходить доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 та вважає, що його дії вірно юридично кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, оскільки він завдав потерпілим ОСОБА_6 , і ОСОБА_5 , легкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, даних про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальні правопорушення, котрі згідно ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків.

Відповідно до ст.66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є вчинення злочину щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується, що такий раніше судимий, однак судимість згідно ст.89 КК України погашена, позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має постійне місце проживання, його поведінку до, під час та після вчинення кримінальних проступків, а також те, що ініціаторами вказаних конфліктів були потерпілі.

З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурора, який просив призначати покарання для обвинуваченого у вигляді громадських робіт, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку та погоджується з думкою державного обвинувача про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання саме у вигляді громадських робіт, в межах санкції ч.1 ст.125 КК України

Підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.69 КК України, - відсутні.

Зазначеного висновку суд дійшов виходячи з того, що ОСОБА_3 , при цьому ніде не працює.

Відповідно до ч.1 ст.53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.

Частиною 1 статті 57 КК України визначено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Враховуючи, що ОСОБА_3 , офіційно не працевлаштований, чого не заперечував в судовому засіданні сам обвинувачений, суд вважає, що виконання обвинуваченим покарання у вигляді штрафу буде ускладненим, з огляду на його матеріальний стан, у зв`язку з чим застосування до нього покарання у виді штрафу чи виправних робіт є недоцільним.

Частиною 1 статті 56 КК України визначено, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.56 КК України громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Частиною 3 статті 56 КК України визначено, що громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Разом з тим, ОСОБА_3 хоч і є особою, яка визнана особою з інвалідністю (ІІІ група з/з), однак не першої чи другої групи, а також не є особою, яка досягла пенсійного віку, враховуючи викладене суд вважає за доцільне призначити останньому, як було зазначено вище, покарання саме у вигляді громадських робіт.

Суд дійшов глибокого переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З матеріалів справи вбачається, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні, відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

З реєстру матеріалів досудового розслідування та інших матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні відсутні речові докази.

Цивільний позов потерпілими особами та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання 200 (двісті) годин громадських робіт.

У відповідності до положень статті 36 Кримінально-виконавчого кодексу України судове рішення про застосування до засудженого покарання у вигляді громадських робіт приводиться до виконання не пізніше десятиденного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили або звернення його до виконання.

Цивільний позов потерпілими особами та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно з оригіналом
Виготовлено з автоматизованої
системи документообігу суду
Вирок суду не набрав законної сили

Заступник керівника апарату ОСОБА_11

Дата засвідчення копії «____»__________20___ року