ЄУН № 336/6972/17
пр. № 1-кп/336/75/2019
УХВАЛА
Іменем України
25 червня 2020 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, який проживає у АДРЕСА_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1, ст. 115 ч. 2 п. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1, ст. 115 ч. 2 п. 1 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснюється судом присяжних.

Ухвалою головуючого судді ОСОБА_4 продовжено строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29.06.2020 року включно.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з посиланням на те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за скоєння різних злочинів, обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів, не працює, не одружений. Після завдання ударів ножем потерпілим не намагався надати їм допомогу, а зник з місця скоєння злочину. На цей час судом не допитаний потерпілий ОСОБА_6 та допитані не всі свідки, тож обвинувачений, перебуваючи на свободі, може вдатись до незаконного впливу на свідків. Враховуючи наявність таких ризиків, прокурор просив продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений покладався на розсуд суду, однак, погодився з доводами свого захисника щодо можливості обрання йому іншого менш суворого запобіжного заходу.

Захисник вказував про тривалість судового розгляду справа, яка не обумовлена процесуальною поведінкою сторони захисту та недоведеність ризиків, на які посилається прокурор в обґрунтування свого клопотання.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
За злочини, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 , передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, в тому числі і довічного, що є реальним фактором ризику при оцінці можливості переховування від правосуддя.
Водночас суд не враховує посилання прокурора на можливий вплив з боку обвинуваченого на потерпілого та свідків, адже прокурором протягом тривалого періоду часу не забезпечено суду можливості допитати потерпілого та свідків, у зв?язку з чим суд сумнівається у можливості обвинуваченого здійснити на вказаних осіб якийсь вплив, якщо навіть прокурор не здатен забезпечити їх прибуття до суду.
При вирішенні клопотання суд враховує, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше судима за скоєння різноманітних злочинів, не працює, не має стійких соціальних зв`язків, обвинувачується у скоєнні в період терміну випробування особливо тяжких злочинів, один з яких мав своїм наслідком смерть людини, підтверджених джерел доходу не має, не підтвердив у нього наявності стійких соціальних зв`язків чи постійного місця проживання, тож суд вважає, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ухилення від суду, скоєння інших злочинів, які є достатньо вагомими для застосування щодо ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу.

На переконання суду продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який в цьому випадку полягає у необхідності забезпечення права учасників справи на розгляд справи у розумний строк та усунення небезпеки вчинення протиправних діянь обвинуваченим та, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1, ст. 115 ч. 2 п. 1 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 серпня 2020 року включно.

Ухвала суду діє до 24 серпня 2020 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1