Справа № 539/2561/20
Провадження № 1-кп/539/234/2020
ВИРОК
Іменем України
09 грудня 2020 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого ст.389-2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.05.2020 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин. Але, починаючи з 10.06.2020 до 24.06.2020, останній жодного разу не прибув до КПФ «Конвалія», чим ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, внаслідок чого Лубенським міськрайонним судом 24.06.2020 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП у вигляді адміністративного арешту.
В подальшому ОСОБА_5 умисно, без поважних на те причин до виконання суспільно корисних робіт не приступив, не відпрацював жодної години призначених судом робіт, чим злісно ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389-2 КК України, тобто злісну ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та погодився з висунутим відносно нього обвинуваченням та його правовою кваліфікацією. Пояснив, що дійсно, з 10.06.2020 ухилився від відпрацювання суспільно-корисних робіт, оскільки в 2007 році йому робили операцію на суглобі і йому було важко працювати. Не заперечував, що після 2007 року до лікаря не звертався і жодних довідок не має.
Виходячи з того, що обвинувачений винуватим себе визнав у повному обсязі за інкримінованим злочином, дав суду показання, які є логічними, послідовними та такими, що узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження, суд, переконавшись у правильному розумінні учасниками процесу змісту обставин справи та наслідків недослідження всіх доказів по справі, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та вважає достатнім обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд констатує, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повною мірою, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 389-2 КК України, як злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинуваченим вчинено злочин, який віднесений до категорії нетяжких злочинів, він раніше не судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря-нарколога.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, відсутні.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Згідно досудової доповіді існує середній ризик повторного скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тобто небезпека може виникати періодично в залежності від посилення впливу криміногенних факторів, ризик небезпеки для суспільства середній.
Наведені факти, на переконання суду, дають підстави для призначення обвинуваченому покарання за ст.389-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
Разом з тим, суд, при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, враховуючи тяжкість скоєного злочину, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, висновок органу пробації, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без відбування покарання, шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід не обирався і підстав для його обрання не вбачається.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389-2 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокуророві.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1