Справа № 357/8268/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за № 0000030 від 15.05.2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новгородка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, учасника бойових дій, має звання молодшого сержанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 26.01.2018 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військову службу за контрактом терміном на шість місяців та направлений для подальшого проходження військової служби до Збройних Сил України.
В подальшому 26.01.2018 року, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №21 молодший сержант ОСОБА_3 зарахований до списків особистого складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду гранатометника 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону.
Під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_3 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 4, 9, 11, 16, 120 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.
Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня, молодший сержант ОСОБА_3 повинен був прибувати на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 у АДРЕСА_4 о 8 годині кожного робочого дня.
Разом з цим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді та достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, молодший сержант ОСОБА_3 бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, у порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, 10.04.2018 року о 8 годині 00 хвилин без поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та по 13.08.2020 року перебував поза межами військової частини проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням військових обов`язків.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Повідомив, що він є учасником бойових дій, був призваний на службу в 2015 році під час мобілізації та брав участь у АТО. Пояснив, неодноразово проходив службу за контрактом. Перший раз уклав контракт в 2016 році терміном на 6 місяців. Під час проходження служби отримав контузію. 26.01.2018 року повторно уклав контракт терміном на шість місяців. В цей же день був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду гранатометника 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону. Зазначив, що будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді, достовірно знав вимоги документів, що регламентували його діяльність, 10.04.2018 року о 8 годині, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , та по 13.08.2020 року перебував поза межами військової частини, оскільки захворіла мама, тому був вимушений поїхати додому. Просив суворо не карати, врахувати всі пом`якшуючі обставини, а також наявність на утриманні хворих батьків.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 4 ст. 407 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у не з`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби та проживання, на обліках лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини справи, суспільну небезпеку вчиненого, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України.
Однак, судом враховується, що обвинувачений хоча і вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, разом із тим, як убачається з службових характеристик ОСОБА_3 за місцем проходження служби характеризується виключно позитивно, неодноразово укладав контракти та проходив військову службу в Збройних Силах України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в Луганській області, є учасником бойових дій, щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні хвору матір та вітчима, з якими проживає однією сім`єю, що підтверджується відповіднимидовідками, а тому призначення ОСОБА_3 покарання у виді реального позбавлення волі, в даній справі, буде становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи зазначені конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою, а саме покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене покарання та звільнення від його відбування є обґрунтованим, законним, справедливим, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів і не буде становити особистий надмірний тягар для особи.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 змінити з тримання під вартою на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 на особисте зобов`язання.
Звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі суду
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні. Цивільний позов у справі не заявлено.
Керуючись ст. ст. 7, 176, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,
У Х В АЛ И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 2 роки та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 змінити з тримання під вартою на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 на особисте зобов`язання.
Звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі суду
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.
Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано

Суддя: ОСОБА_1