Дата документу 03.12.2020 Справа№ 310/8720/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1768/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/8720/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника керівника Запорізької обласної прокуратури і захисника ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 вересня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 14.09.2019 року приблизно о 09 годині, знаходячись біля переїзду (мосту) по вул.Гагаріна в м.Бердянськ Запорізької області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав кутошліфувальну машину вартістю 800 грн., що належить ОСОБА_9 , яку той залишив біля ОСОБА_7 , щоб сходити у туалет. Одразу після цього ОСОБА_7 з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 800 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Йому призначено покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Запорізького апеляційного суду від 15.08.2019 року остаточно призначено покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід та початок строку відбування покарання.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 вересня 2020 року внесено виправлення у мотивувальну частину вказаного вироку в частині посилання на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.04.2018 року та принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим при застосуванні положень ст.71 КК. Також внесено виправлення в резолютивну частину вироку та зазначено, що ОСОБА_7 призначено покарання за ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі, а на підставі ч.1 ст.71 КК остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок в частині призначеного покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Запорізького апеляційного суду від 15.08.2019 року остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. Свої вимоги мотивував тим, що суд в порушення ч.4 ст.71 КК призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, яке дорівнює покаранню, призначеному за новим вироком від 02.09.2020 року, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказане порушення потягло за собою призначення покарання за сукупністю вироків, яке за своїм розміром не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, який ніде не працює, вживає наркотичні речовини, раніше 6 разів притягався до кримінальної відповідальності, вину у вчиненні злочину так і не визнав, шкоду потерпілому не відшкодував.

В апеляційній скарзі захисник просив вирок змінити, на підставі ст.69 КК призначити обвинуваченому більш м`яке покарання. Свої вимоги мотивував тим, що обвинувачений надавав пояснення під час досудового розслідування та в суді першої інстанції, має постійне місце проживання, приймав участь в слідчих експериментах, позитивно характеризується, з`являвся до слідчого та суду на першу вимогу, став на шлях виправлення, що у сукупності свідчить про можливість застосування до нього ст.69 КК. Крім того, обвинувачений переніс інсульт, що свідчить про можливість звільнення його від покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора і заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника; обвинуваченого і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього і заперечили проти задоволення скарги прокурора; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст.ст.407, 420 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок частково та ухвалити новий вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Оскільки, ухвалою апеляційного суду від 21.10.2020 апеляційна скарга прокурора в частині оскарження ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.09.2020 повернута прокурору через пропуск ним строку на апеляційне оскарження, даний вирок суду з огляду на положення ст.404 КПК судовою колегією переглядається лише в частині розміру призначеного судом обвинуваченому покарання. У зв`язку з чим, судова колегія вважає встановленим вчинення ОСОБА_7 передбаченого ч.2 ст.185 КК злочину за обставин, зазначених в оспореному вироку суду.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції виходив з того, що обвинувачений суспільно-корисною працею не займався і перебував на диспансерному обліку у лікаря-нарколога.

При цьому суд також послався на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання. Судом прийнято до уваги стан його здоров`я, характеристика якого судом у вироку не зазначена.

Проте, на переконання судової колегії, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі за скоєний злочин в 2 роки, суд першої інстанції не в повній мірі прийняв до уваги вимоги кримінального закону, яким врегульовано дане питання.

Так, відповідно до ст.65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_7 винним за ч.2 ст. 185 КК, не прийняв до уваги, що злочин вчинено обвинуваченим через місяць після ухвалення 15.08.2019 року Запорізьким апеляційним судом вироку щодо обвинуваченого за вчинення ним тотожних крадіжок індивідуального майна. Суд вірно визначився із видом обраного покарання у виді позбавлення волі, яке є найбільш суворим видом покарання. Разом з тим, судова колегія дійшла висновку, що суд, визначаючи розмір призначеного покарання, не врахував, що обвинувачений вже 6 (!!!) разів був засуджений, в тому числі 5 разів за вчинення корисливих злочинів. ОСОБА_7 замість відбування покарання знову вчинив новий тотожний злочин. Завдану ним шкоду не відшкодував. Така стала поведінка обвинуваченого красномовно свідчить про його схильність до вчинення злочинів та вказує на очевидне його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

А тому підстав для призначення покарання у виді позбавлення волі наближеного до мінімально можливого суд не мав підстав. Проте прокурором не в повній мірі обґрунтовано призначення покарання саме в розмірі 3 років позбавлення волі. У зв`язку з чим, його апеляційна скарга в цій частині підлягає лише частковому задоволенню.

Вимоги захисника обвинуваченого про призначення ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі не підлягають задоволенню. Адже кримінально-правова норма, передбачена ч.1 ст.69 КК, може бути застосована судом за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Разом з тим, в апеляційній скарзі захисника не наведено обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення. Не встановлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того, застосування положень ст.69 КК обов`язково має відбуватись з урахуванням особи винного. Проте наявність у ОСОБА_7 6 непогашених судимостей і вчинення ним нового злочину однозначно свідчать про неможливість призначення покарання нижче від найнижчої межі.

Відтак, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання, як того вимагав в апеляційній скарзі захисник.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Бердняського міськрайонного суду Запорізької області від 02 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 в цій справі в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Запорізького апеляційного суду від 15 серпня 2019 року, остаточно призначивши ОСОБА_7 покарання у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даного вироку суду.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3