Справа 359/1644/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3030/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

10 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника ДУ «Бориспільська ВК №119» ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська ВК №119» кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.03.2020 року, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що станом на березень 2020 року засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому відсутні достатні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог засуджений послався на те, що ухвала суду є незаконною. Зазначає, що був працевлаштований в ДУ «Бориспільська ВК №119» лише з другого кварталу 2019 року, оскільки раніше адміністрація колонії йому відмовляла, на даний час має 5 заохочень та не має дисциплінарних стягнень.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку представника ДУ «Бориспільська ВК №119», який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вироком Оболонського районного суду м. Києва від 24.03.2016 року, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ст. 70 КК України, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців.

Відповідно до положень ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За змістом статті 81 КК України та згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», однією з умов для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Сумлінне ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці, систематичним виконанням трудових обов`язків, відсутністю трудових порушень за весь час відбування покарання.

З характеристики, затвердженої начальником ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» встановлено, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» з 18.02.2016 року, спочатку характеризувався негативно, за порушення установленого порядку відбування покарання отримав 1 стягнення, яке погашене в установленому законом порядку, заохочень не мав, до праці не залучався. В подальшому засуджений змінив свою поведінку та перед повторним настанням пільги за ст. 81 КК України працевлаштувався на роботу до виробничої зони установи на дільницю деревообробки та за сумлінне ставлення до праці отримав 3 заохочення. На даний час характеризується посередньо, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, але робить це з метою отримати поблажливість, не завжди приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, роботи із благоустрою установи виконує, але потребує контролю з боку персоналу установи. У серпні 2016 року ОСОБА_7 відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації. У травні 2017 року йому відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким. У січні 2019 року засудженому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні. У березні 2020 року йому було повторно відмовлено в умовно-достроковому звільненні, оскільки останній не довів своє виправлення.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання осіб, до яких можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України, є правом, а не обов`язком суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання є обґрунтованими, а вимоги апеляційної скарги засудженого не ґрунтуються на матеріалах справи, тому апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Суддя Суддя Суддя