КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000201 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року скасувати в частині визначення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в орган з питань пробації.
У решті вирок залишити без змін.

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтись для реєстрації в орган з питань пробації.

В доводах апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині визначення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Прокурор зазначає, що суд першої інстанції при застосуванні до ОСОБА_6 ст. 76 КК України, поклав на нього обов`язки, які на даний час не передбачені законом.
Апелянт вказує, що внаслідок такої помилки місцевого суду становище обвинуваченого було незаконно покращено.
Так, прокурор зазначає, що замість передбаченої в законі заборони виїжджати за межі України з будь-якою метою, ОСОБА_6 заборонено виїзд без погодження з уповноваженим органом тільки на постійне місце проживання.
Апелянт підсумовує, що обов`язки, покладені на обвинуваченого, є елементом кримінально-правового обтяження, яке покладається судом на винну особу, при цьому невиконання такого обов`язку призводить до безумовного відбуття призначеного покарання. За таких обставин, призначене покарання, на думку прокурора, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 протягом травня 2020 року, перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив вчинити крадіжку. З цією метою він таємно викрав: мобільний телефон «Apple Iphone XR Dual Sim 64 Gb, Yellow, Imei: НОМЕР_1 , вартістю 18000 грн. без ПДВ та мобільний телефон «Apple Iphone 11 Pro 256 Gb, Dual Sim Silver», Imei: НОМЕР_2 , вартістю 30000 грн. без ПДВ який належить ФОП « ОСОБА_8 ». Після цього, з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 48000 грн. 00 коп. без ПДВ.

Під час апеляційного розгляду прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій та призначеного покарання ніким не оскаржуються.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині покладення на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.
Оскаржуючи вирок суду прокурор зазначає, що судом при призначенні покарання на ОСОБА_6 було покладені обов`язки, які не передбачені положеннями ст. 76 КК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Частиною 3 вказаної статті також визначено, що на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд серед іншого може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В той же час із оскаржуваного вироку вбачається, що суд поклав на ОСОБА_6 серед іншого обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.
Відтак доводи прокурора в частині неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме покладення на обвинуваченого обов`язків, які не передбачені законом колегія суддів вважає слушними.
В той же час, доводи прокурора про те, що призначене ОСОБА_6 покарання, в результаті неправильного застосування судом першої інстанції вимог ст. 76 КК України є таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, не заслуговують на увагу, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на положеннях ст. 414 КПК України, оскільки покладені на особу обов`язки не стосуються виду та міри покарання, а лише визначають зміст умов випробування, які є необхідними для контролю уповноваженим органом з питань пробації за поведінкою засудженого і тому не можуть бути підставою для ухвалення в даному випадку нового вироку.
Колегія суддів вважає, що викладення обов`язків, які покладені на обвинуваченого ОСОБА_6 у відпідності до чинної редакції ст. 76 КК України, зокрема обов`язку «не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації» замість невірно зазначеного судом «не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації» жодним чином не погіршує становище обвинуваченого.
У зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає за необхіднеапеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а вирок суду в порядку ст. 409 КПК України змінити в частині покладення на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаного винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, змінити.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:

ОСОБА_2 Мосьондз ОСОБА_9 ОСОБА_4