ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1174/20 Справа № 203/2683/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000847 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_8 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, якою продовжено до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання від вартою, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що суд першої інстанції проігнорував доводи захисту, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей, син підозрюваного ОСОБА_10 проживає разом з батьком, має хвору матір, яка не може самостійно пересуватись, купувати речі першої необхідності та медичні препарати (підтверджується виписками епікризів), відсутність судимостей у ОСОБА_7 , під час перебування на домашньому арешті він не порушував покладені на нього соціальні зв`язки.
Вказує, що доводи суду першої інстанції щодо доцільності продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою і неможливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, викладені в оскаржуваній ухвали, зводяться до ідентичного дублювання доводів прокурора (слідчого), які заявляли аналогічні клопотання до початку досудового розслідування, та не містять будь-який додаткових обставин, які б виправдували подальше тримання під вартою ОСОБА_7 , окрім тяжкості інкримінованого злочину.
Зазначає, що протягом двох місяців проведення досудового розслідування, стороною обвинувачення не проведено будь-яких слідчих дій із підозрюваним, також в матеріалах справи відсутні дані, що надавались стороною захисту про призначення чотирьох експертиз, на які посилається суд при обґрунтуванні неможливості зміни запобіжного заходу.
Звертає увагу на те, що дії ОСОБА_7 невірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 189 КК України, оскільки органом досудового розслідування встановлено те, що рідний брат потерпілого ОСОБА_11 повинен був згідно розписки грошові кошти ОСОБА_7 , про що він зазначав в протоколах допиту в якості потерпілого. Слідчим в ході проведення обшуків вилучений оригінал розписки укладений між рідним братом потерпілого та самим ОСОБА_7 . Кожний із них окремо не заперечували вказаний факт цивільно-правових зобов`язань, а тому дії підозрюваного необхідно було кваліфікувати за ст. 355 КК України. Таким чином, невірна кваліфікація дій підозрюваного свідчить про необґрунтовану підозру.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_12 , погоджене прокурором, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, та продовжено строк тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 на 60 днів, до 09 жовтня 2020 року включно, без визначення застави відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.
Рішення слідчого судді обґрунтовано тим, що у відповідності до ст. 178 КПК України, матеріали кримінального провадження в достатній мірі свідчать про факт вчинення тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та обґрунтовану підозру, суд приймав до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
На теперішній час у кримінальному провадженні на причетність до вчиненого злочину перевіряються інші особи, що причетні до вчинення протиправних дій відносно потерпілого ОСОБА_11 , перевіряється причетність підозрюваного та інших осіб до вимагання грошових коштів у потерпілої ОСОБА_13 , а тому, наявні ризики, що підозрюваний будучи обізнаний з матеріалами кримінального провадження та даними про особу потерпілого та свідків, своїми вказівками та порадами, може зашкодити проведенню об`єктивного досудового розслідування та притягненню всіх винних до вчиненого злочину осіб.
Слідчий суддя також зазначив, що дані про особу підозрюваного, які враховувались і судом апеляційної інстанції при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не дають достатніх підстав вважати, що на теперішній час, з огляду на тяжкість покарання, обставини кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується підозрюваному, зменшились або перестали існувати ризики, які враховувались при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та є достатні підстави вважати, що перебуваючи на свободі підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджаючи встановленню важливих обставин у кримінальному провадженні та об`єктивному проведенню досудового розслідування.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, у провадженні відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000847, відомості за яким були внесені до ЄРДР 05.05.2020 року та 14.07.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України.
16.06.2020 року за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_7 та 17.06.2020 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Крім того, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.
Продовження існування ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, експертів, у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що на теперішній час у кримінальному провадженні на причетність до вчиненого злочину перевіряються інші особи, що причетні до вчинення протиправних дій відносно потерпілого ОСОБА_11 , перевіряється причетність підозрюваного та інших осіб до вимагання грошових коштів у потерпілої ОСОБА_13 , а тому, наявні ризики, що підозрюваний будучи обізнаний з матеріалами кримінального провадження та даними про особу потерпілого та свідків, своїми вказівками та порадами, може впливати на них, а також такими діями зашкодити проведенню об`єктивного досудового розслідування та притягненню всіх винних до вчиненого злочину осіб.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити строк застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги захисника про те, що ризики, які встановлені судом, не доведені прокурором та не підтверджуються матеріалами провадження.
При цьому апеляційний суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, які є тяжким злочином, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим.
Доводи апеляційної скарги про те, що підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою та безпідставною, такою, що не підтверджена жодними доказами у матеріалах справи, не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Крім того, при вирішенні питання про застосування чи продовження запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на суд під час ухвалення вироку, відповідно до вимог ст. 368 КПК України і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Суд на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд при продовженні тримання під вартою підозрюваного, не врахував обставин наявності у ОСОБА_7 стійких соціальних зв`язків, наявності на утриманні двох малолітніх дітей, син підозрюваного ОСОБА_10 проживає разом з батьком, має хвору матір, яка не може самостійно пересуватись, купувати речі першої необхідності та медичні препарати (підтверджується виписками епікризів), відсутність судимостей, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд при постановленні ухвали вказані обставини та особу підозрюваного врахував та надав їм належну оцінку в сукупності з іншими обставинами, однак з метою запобігти вищезазначеним ризикам, беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, можливу міру покарання, суспільний інтерес, судом першої інстанції було обґрунтовано продовжено щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, позитивні характеристики підозрюваного не можуть бути визнані судом самостійною підставою для пом`якшення обраного запобіжного заходу та не спростовують наявність встановлених судом ризиків, що також спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.
Слідчим суддею належним чином перевірено доведеність обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а тому з огляду на сукупність встановлених вище обставин, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доцільності продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою і можливість застосування до нього біль м`якого запобіжного заходу, є безпідставними.
Таким чином, апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що продовження застосованого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
------------------ ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4