ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9787/19 Номер провадження 11-кп/814/1055/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава кримінальне провадження №0001535 щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мильці Полтавського району Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 10.05.2007 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;
- 15.05.2007 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ст. 70 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;
- 23.07.2012 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
- 16.01.2013 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
- 09.12.2013 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
- 03.06.2014 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки і 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
- 22.10.2014 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;
- 27.08.2015 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 360, ст. 70, ст. 71 КК України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі;
- 17.09.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі;
- 29.09.2015 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ст. 360 КК України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі;
- 03.11.2015 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання 19.08.2017 року умовно-достроково, невідбутий строк 11 місяців 27 днів;
- 07.11.2018 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
- 18.09.2019 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України на 2 роки і 1 місяць позбавлення волі;
- 28.11.2019 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 2 роки і 1 місяць позбавлення волі;
- 22.01.2020 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 2 роки і 2 місяці позбавлення волі;
- 19.03.2020 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 2 роки і 3 місяці позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за даними вироком та вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 19.03.2020 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою та строк відбуття покарання визначено рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.
В строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано період перебування його під вартою з 28.08.2019 року до дня набрання цим вироком законної сили, з розрахунку 1:1.
Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Полтавської філії ПАТ «Укртелеком» - задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Полтавської філії ПАТ «Укртелеком» 76961 грн 42 коп. на відшкодування майнової шкоди.
Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні та стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави 3140 грн. за проведення судових експертиз.
Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 винуватий у вчиненні 5 епізодів злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений, який не оспорюючи фактичні обставини справи та правову кваліфікацію, в поданій апеляційній скарзі просить вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість.
Вказує, що судом першої інстанції вказано, але не враховано всіх пом`якшуючих покарання обставин.
Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржили.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який просив залишити вирок суду без змін та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Статтею 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Суд першої інстанції, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, та юридична кваліфікація дій обвинуваченого є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється і згідно ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції вирок суду в цій частині не переглядається.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через суворість колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.
Так, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого місцевим судом визнано є активне сприяння розкриттю злочину та згідно ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину по відношенню до судимості за ст. 360 КК України, яка не утворює повторності.
Також місцевим судом враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є нетяжкими, збитки за якими не відшкодовано та особу обвинуваченого.
Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який вину в інкримінованих злочинах визнав, щиро розкаявся, та активно сприяв розкриттю злочинів, проте маючи не зняту і не погашену судимість знову вчинив кримінальне правопорушення що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, наявність обставини, що обтяжує покарання, - рецидив злочину, колегія суддів вважає, що місцевий суд належним чином обґрунтувавши своє рішення, дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому покарання, яке пов`язане із позбавленням волі в межах санкції інкримінованої йому статті за правилами ч.4 ст.70 КК України.
Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність зменшення йому строку призначеного покарання, оскільки обвинувачений вже неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та маючи непогашені та незняті в установленому законом порядку судимості вчинив повторно злочини проти власності.
Інші доводи обвинуваченого не впливають на правильність призначеного судом покарання.
За таких обставин, з урахуванням пом`якшуючих покарання обставини та відсутності обтяжуючих, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду в частині призначеного покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів і не є надто суворим чи м`яким.

Посилань на інші обставини, які були б підставами для зменшення покарання або заміну його на інший вид покарання у апеляційній скарзі обвинуваченого та в суді апеляційної інстанції не наведено.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого, що могло б бути підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим який перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4