В И Р О К
іменем України

Справа №377/399/20

Провадження №1-кп/377/55/20

10 вересня 2020 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000150 від 10 червня 2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розумниця, Ставищенського району, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 11.02.2020 року Славутицьким міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік,-

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

У С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, а вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення, повторно, за наступних обставин.

В період з 01 червня 2020 року до 09 червня 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету, достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, шляхом пошкодження дверей комори, що знаходиться у підвальному приміщенні вказаного будинку, та яка належить ОСОБА_6 , проник у її середину з метою вчинення крадіжки, звідки викрав скляну банку, об`ємом 3 літри, закриту металевою кришкою, заповнену абрикосовим компотом вартістю 50 гривень; скляні банки об`ємом 2 літри в кількості чотири штуки, закриті металевою кришкою з консервованими помідорами, загальною вартістю 140 гривень; скляну банку, об`ємом 1,5 літра, закриту металевою кришкою, заповнену томатним соком вартістю 50 гривень; скляну банку, об`ємом 3 літра, закриту металевою кришкою, заповнену консервованими огірками, вартістю 42 гривні; скляні банки, об`ємом 1,5 літра, закриті металевими кришками, в кількості трьох штук, заповнені консервованими огірками, загальною вартістю 75 гривень; скляну банку об`ємом 1 літр, закриту металевою кришкою, заповнену консервованими огірками, вартістю 20 гривень; скляні банки в кількості дві штуки, об`ємом 0,5 літра, закриті металевою кришкою, заповнені томатним соком, загальною вартістю 50 гривень; скляну банку, об`ємом 0,5 літра, закриту металевою кришкою, заповнену варенням з вишні, вартістю 40 гривень; скляні банки в кількості три штуки, об`ємом 0,5 літра, закриті металевою кришкою, заповнені варенням з абрикос, загальною вартістю 120 гривень; скляні банки в кількості дві штуки, об`ємом 3 літра, заповнені компотом з вишні, загальною вартістю 100 гривень; пательню з температурним регулятором марки «НОFFМАYER», вартістю 315 гривень; сумку з тканини сіро-червоного кольору «Енергомаш», вартістю 150 гривень; електричний чайник марки «РНILIPS», вартістю 219 гривень 60 копійок; решітку для смаження шашлику марки «LORNADO», вартістю 116 гривень 10 копійок; електричний міксер помаранчевого кольору марки «РОСЬ», вартістю 30 гривень; миску пластикову помаранчевого кольору, діаметром 30 см, та миску пластикову світло-зеленого кольору, діаметром 30 см, загальною вартістю 27 гривень; набор туристичного посуду, вартістю 336 гривень; скляні чашки в кількості п`яти штук, коричневого кольору, вартістю 37 гривень 50 копійок; керамічну чашку білого кольору з візерунком, вартістю 19 гривень; чашки в кількості двох штук червоного кольору з написом «NESCAFE», вартістю 18 гривень; електричну кавомолку ЕКМУ 50 «РОСТОК», вартістю 50 гривень; триногу металеву, туристичну, вартістю 224 гривні; казанок туристичний (похідний), металевий, об`ємом 5 літрів, вартістю 121 гривня 10 копійок; стілець туристичний зі спинкою, каркас металевий, вартістю 164 гривні 50 копійок; розкладний туристичний табурет з тканинним сидінням, вартістю 216 гривень; палатку туристичну (похідну) 2-містну, вартістю 694 гривні 50 копійок; палатку туристичну (похідну) 6-містну, вартістю 1975 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріального збитку на загальну суму 5817 гривень.

В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Відповідальність ОСОБА_4 за цей злочин передбачена ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину визнав повністю і показав, що влітку 2020 року він зайшов до підвального приміщення будинку АДРЕСА_3 , двері до якого не були зачинені, щоб попити води. Знаходячись в підвальному приміщенні, та не знайшовши води, він побачив комору та вирішив до неї проникнути. Оскільки двері комори були зачинені на замок, то він їх штовхнув, і вони відкрилися. Зайшовши до комори, він взяв сумку та почав складавати в неї різні речі, які там знаходилися. Враховуючи, що не всі речі помістилися до сумки, то він виніс цю сумку на вулицю і поставив під балкон будинку, а потім знову повернувся за іншими речами, які знаходилися в комірці. Склавши їх до іншої сумки, він виніс її і поставив також під балкон будинку. Сумки, в яких знаходилися речі, що зазначені в обвинувальному акті, згодом відніс до квартири, в якій він проживав із співмешканкою за адресою: АДРЕСА_2 та поставив у кімнату. Викраденими речами розпорядився на власний розсуд. Частина речей була повернута потерпілому. В скоєному щиро розкаюється, цивільний позов визнає в повному обсязі.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив проводити судове засідання за його відсутності та задовольнити цивільний позов в повному обсязі. Враховуючи, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, то вирішено питання про проведення судового розгляду без потерпілого.

З урахуванням думки сторін та беручи до уваги, що ніхто з них не оспорює обставини обвинувачення та кваліфікацію злочину, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення, викладених у обвинувальному акті, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів.

Переконавшись у добровільності повного визнання обвинуваченим своєї винуватості та правильному розумінні його суті, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та необхідність призначення йому покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, яке буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено, оскільки суд не визнає як обставину, що обтяжує покарання, зазначену в обвинувальному акті, рецидив злочину, тому що відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. Вчинення інкримінованого злочину обвинуваченим ОСОБА_4 , який раніше вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, не створює рецидиву злочинів, а згідно із приміткою 1 до ст.185 КК України утворює повторність злочинів, яка враховано при кваліфікації вказаного злочину.

При цьому суд бере до уваги, що обвинувачений вчинив злочин, який згідноіз ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради не перебуває, за медичною допомогою не звертався, не працює, легального доходу немає, раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, а повторно вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

Врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який будучи засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та звільненим від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з встановленням іспитового строку на один рік, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку вчинив умисний корисливий злочин проти власності, що свідчить про його суспільну небезпечність, суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження нових злочинів, а також таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

При цьому суд вважає неможливим застосування ч.1 ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст. 185 КК України, про що просила захисник, виходячи з наступного.

Із змісту ч.1 ст.69 КК України вбачається, що підставою для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, є наявність не тільки кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а і особа винного.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 не працює, легального доходу немає, раніше судимий за вчинення злочину проти власності, проте відповідних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, а повторно протягом іспитового строку вчинив злочин проти власності, суд вважає, що ці дані про особу винного унеможливлюють застосування до нього ч.1 ст.69 КК України і призначення покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої у санкції ч.3 ст.185 КК України.
Згідно з частиною третьою статті 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як зазначено у п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК України ), за винятком часу тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо.

Згідно вироку Славутицького міського суду Київської області від 11 лютого 2020 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк один рік.

Виходячи з викладеного, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком належить вважати строк покарання, від відбування якого ОСОБА_4 було звільнено з випробуванням на підставі ст.75 КК України, тобто покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити за правилами ст. ст.71, 72 КК України.

Потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов до ОСОБА_4 , в якому він просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь майнову шкоду, заподіяну злочином, в сумі 4148 гривень.

Цивільний позов обґрунтований тим, що своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому матеріальні збитки в розмірі 5817 гривень. На стадії досудового розслідування завдана потерпілому майнова шкода частково була відшкодована шляхом повернення викраденого майна на суму 1669 гривень. Таким чином, загальна сума невідшкодованої майнової шкоди, завданої потерпілому з вини обвинуваченого ОСОБА_4 , становить 4148 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений позов визнав.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За змістом ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як зазначено у ч. 1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Вина ОСОБА_4 у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_6 підтверджена доказами, дослідженими у даному кримінальному провадженні.

Вартість викраденого майна підтверджена звітом про оцінку майна від 26.06.2020 року і становить 5817 гривень.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження частина викраденого обвинуваченим майна на суму 1669 гривень була повернута потерпілому, що обвинуваченим не заперечувалося, про що зазначено у розписці потерпілого про отримання на відповідальне зберігання речових доказів.

На підставі викладеного, суд вважає правильним позовні вимоги задовольнити та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого спричинену майнову шкоду в сумі 4148 гривень.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Беручи до уваги, що до набрання вироком законної сили зберігаються ризики, передбачені п.1, п.2, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, для запобігання яких обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвали слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 13 липня 2020 року та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 04 вересня 2020 року, то застосований запобіжний захід ОСОБА_4 необхідно продовжити до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 128, 369-371, 373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Славутицького міського суду Київської області від 11 лютого 2020 року і за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 10 вересня 2020 року, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13 липня 2020 року по 10 вересня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили з утримуванням у Чернігівському слідчому ізоляторі.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на відшкодування майнової шкоди 4148 гривень.

Речові докази скляна банка, об`ємом 3 літри, закрита металевою кришкою, заповнена абрикосовим компотом; скляні банки об`ємом 2 літри в кількості чотири штуки, закриті металевою кришкою з консервованими помідорами; скляна банка, об`ємом 1,5 літра, закрита металевою кришкою, заповнена томатним соком; скляна банка, об`ємом 3 літра, закрита металевою кришкою, заповнена консервованими огірками; скляні банки, об`ємом 1,5 літра, закриті металевими кришками, в кількості трьох штук, заповнені консервованими огірками; скляна банка об`ємом 1 літр, закрита металевою кришкою, заповнена консервованими огірками; скляні банки в кількості дві штуки, об`ємом 0,5 літра, закриті металевою кришкою, заповнені томатним соком; скляна банка, об`ємом 0,5 літра, закрита металевою кришкою, заповнена варенням з вишні; скляні банки в кількості три штуки, об`ємом 0,5 літра, закриті металевою кришкою, заповнені варенням з абрикос; скляні банки в кількості дві штуки, об`ємом 3 літра, заповнені компотом з вишні; пательня з температурним регулятором марки «НОFFМАYER»; сумка з тканини сіро- червоного кольору «Енергомаш»; електричний чайник сіро-білого кольору, марки «РНILIPS»; металева решітка для смаження шашлику марки «LORNADO», електричний міксер помаранчевого кольору марки «РОСЬ», миска пластикова помаранчевого кольору, діаметром 30 см; миска пластикова світло-зеленого кольору діаметром 30 см.; стакани виготовлені з металу срібного кольору в кількості трьох штук, об`ємом 200 мл.; скляні чашки в кількості п`яти штук, коричневого кольору; керамічна чашка білого кольору з візерунком у вигляді квіточок чорного кольору, об`ємом 250 мл.; чашки в кількості двох штук червоного кольору з написом «NESCAFE», об`ємом 200 мл.; електрична кавомолка чорно-синього кольору з написом ЕКМУ 50 «РОСТОК», що відповідно до постанови слідчого СВ Славутицького ВП Броварського ВП ГУ НП в Київській області від 22 червня 2020 року визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , необхідно залишити власнику потерпілому ОСОБА_6 ..

На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1