Справа № 761/8560/20
Провадження № 1-кс/761/5509/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 29.01.2020 про закриття кримінального провадження № 120 180 010 000 081 09 від 27.07.2018 за ст. 356 КК України,
у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 як представника потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 29.01.2020 про закриття кримінального провадження № 120 180 010 000 081 09 від 27.07.2018 за ст. 356 КК України.

На думку заявника, рішення про закриття кримінального провадження є необґрунтованим, оскільки слідчим не вжито заходів для встановлення свідків, яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, не проведено огляду місця події, не вчинено інших слідчих та процесуальних дій, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин кримінального правопорушення.

З огляду на зазначене, ініціатор скарги просив слідчого суддю скасувати оскаржувану постанову.

У судовому засіданні заявник підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги, до суду не прибув, що відповідно до положень ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали закритого кримінального провадження, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідуванні потерпілим та його представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 283 КПК однією з форм закінчення досудового розслідування є закриття кримінального провадження.

Так, відповідно до ст. 25 КПК прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Статтею 7 КПК передбачені загальні засади кримінального провадження, однією з яких є законність, сутність якої розкрита у ст. 9 КПК.

Так, частиною 1 статті 9 КПК на слідчого під час кримінального провадження покладений обов`язок неухильного дотримання вимог Кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, враховуючи викладене, законним процесуальне рішення може визнаватись лише у разі його відповідності вищевказаним вимогам.

У той же час, рішення слідчого від 29.01.2020 про закриття кримінального провадження № 120 180 010 000 081 09 від 27.07.2018 зазначеним вимогам не відповідає.

При винесенні постанови слідчий зазначив, що станом на день прийняття рішення про закриття кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру, тому у зв`язку закінченням строку досудового розслідування слідчий прийняв рішення про закриття цього кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК обов`язок доказування у кримінальному провадженні покладається на прокурора та слідчого.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КПК слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК збирання доказів стороною обвинувачення здійснюється шляхом проведення сукупності дій, якими є слідчі та негласні слідчі дії, отримання висновків експертів, витребування документів, проведення інших процесуальних дій.

Разом з тим, слідчим у кримінальному провадженні не приймалися заходи для збирання та закріплення у передбаченому кримінальним процесуальним законодавством порядку доказами обставини, які підлягають доведенню.

Зокрема, слідчим за встановлений процесуальним законодавством строк у дванадцять місяців здійснено допит лише чотирьох свідків. Попри наявну у слідчого інформацію, яка витікає з заяви ОСОБА_4 про обставини вчинення злочину з наведенням обґрунтування, слідчим не вжито заходів для встановлення винних осіб, не допитано керівників та інших осіб установи, працівник якої може бути причетним до вчинення злочину, не залучено експертів, не надано оцінки даним, які долучені заявником, не надано оцінки показанням, які отримані за наслідками допиту свідків, а також не проведено інших слідчих і процесуальних дій, які сприяли би повному і всебічному досудовому розслідуванню.

Постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню також з підстави її необґрунтованості.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК постанова слідчого має містити відомості про мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.

У той же час, слідчим ця вимога не виконана.

Так, слідчий зазначив, що кримінальне провадження підлягає закриттю, зокрема у разі закінчення строку досудового розслідування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину становить дванадцять місяців.

Водночас, частиною 2 статті 219 КПК передбачено, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 КПК.

Тобто, у разі наявності підстав, які виключають можливість повідомити певній особі про підозру, слідчий зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування.

Водночас, слідчим у постанові не зазначено обставин, через які не виявилось можливим завершити досудове розслідування у передбачений законом строк.

Крім того, слідчим не зазначено, які саме дії вживались для проведення досудового розслідування у встановлений строк.

Натомість, слідчий в оскаржуваній постанові лише послався на норми КПК та констатував завершення строку.

Слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий безпідставно прийняв рішення про закриття кримінального провадження, оскільки на порушення зазначених вище норм процесуального законодавства, слідчий не вжив усіх заходів та не використав надані процесуальні можливості для з`ясування обставин вчинення кримінальних правопорушень.

З огляду на зазначене, постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, що має наслідком її скасування.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ст. 9, 11, 92-94, 110, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 29.01.2020 про закриття кримінального провадження № 120 180 010 000 081 09 від 27.07.2018 за ст. 356 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1