Вирок
Іменем України

22.09.2020 м. Львів

Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

та обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Підгородці, Сколівського району, Львівської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407, ч.3 ст.408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, 10.03.2020 близько 08:00 год., без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в умовах особливого періоду та по теперішній час перебуває поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_2 ) та проводить час на власний розсуд, не пов`язаний із виконанням обов`язків військової служби, приховував факт незаконного перебування поза межами вказаної військової частини. Під час незаконного перебування за межами військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 26.12.2019 року, будучи військовослужбовцем військової частини- НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби та провести час на власний розсуд, не одержавши дозволу відповідного командира, без поважних причин, в умовах особливого періоду, самостійно залишив територію військової частини НОМЕР_1 та ухилявся від несення обов`язків війскової служби до 30.01.2020 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У період з 26.12.2019 року по 30.01.2020 року солдат ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами місця служби приховував. Під час незаконного перебування за межами військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю, та пояснив, що у зв`язку із сімейними обставинами, з 26.12.2019 року по 30.01.2020 року не з`явився у ВЧ - НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем свого проживання с.Підгородці, Сколівського району, Львівської області, а також те, що 10.03.2020 близько 08:00 год., без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

А тому, з врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст. 407, ч.3 ст.408 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та самовільне залишення військової частини з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які є тяжкими, особу обвинуваченого, який не одружений, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем несення військової служби характеризується негативно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 407, ч.3 ст.408 КК України та призначити йому покарання:

за ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

за ч.3 ст.408 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно вимог ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги

Суддя ОСОБА_1