Справа № 694/1448/20 Провадження №1-кп/694/231/20
В и р о к
Іменем України
28.12.2020 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця смт. Добровеличківка Кіровоградської області, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , освіта середня технічна, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно непрацюючий, інвалід ІІ групи, раніше не судимого;
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. І ст. 185 КК України - таємне викрадення чужою майна (крадіжка).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що він за вказаних в обвинувальному акті обставинах та у вказаний час вчинив інкриміновані йому правопорушення. У вчиненому щиро кається, шкоду частково відшкодував та відшкодовуватиме у подальшому. Крім того, вказав, що виконати покарання у вигляді штрафу не має можливості.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні надав пояснення аналогічні обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Крім того, вказав, що обвинувачений відшкодував йому 6000грн. Відносно міри покарання погоджується з думкою прокурора.
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується як його показаннями, даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
При кваліфікації дій обвинуваченого суд враховує те, що 01.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон).
Вказаним Законом внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, якими було визначено вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком.
Відповідно до ч.2 ст. 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Тому, дії ОСОБА_4 , з урахуванням Закону №2617-VIII, суд кваліфікує:
-за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), як кримінальний проступок;
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинення кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків (ч. 1 ст. 185 КК України) і категорії нетяжких злочинів, та не набули суспільного резонансу; особу обвинуваченого, який раніше несудимий, не працює, має двох дітей, одружений, за місцем проживання характеризується нейтрально, враховуючи думку обвинуваченого щодо неможливості виконання покарання у вигляді штрафу, вважає за можливе призначити йому покарання у вигляді громадських робіт.
Визначене обвинуваченим покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
При цьому суд виходив також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Цивільний позов у справі не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.
Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставіст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального проступку, та призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт.
Речові докази відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1