Справа № 462/957/14-к
провадження 1-кс/462/1183/20
У Х В А Л А

09 липня 2020 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 110», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який був накладений постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 16.03.2012 року, мотивуючи це тим, що накладений арешт порушує його права, як власника зазначеного автомобіля.

Слідчий Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_6 подав до суду письмові пояснення, в яких повідомив, що на даний час арешт накладений на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 110», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , не скасований.

Адвокат ОСОБА_3 до суду не з`явився, однак просив провести розгляд клопотання у його відсутності.

Оглянувши матеріали клопотання, прихожу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

16.03.2012 року старшим слідчим СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 під час проведення досудового слідства у межах кримінальної справи № 181-0311 була винесена постанова про накладення заборони та проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів, якою була накладена заборона на проведення реєстраційних операцій транспортних засобів, зокрема, і на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 110», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , не скасований.

31.05.2013 року в СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області надійшла кримінальна справа № 181 - 0062, за фактом використання невстановленими особами підроблених документів, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Дана кримінальна справа виділена з кримінальної справи № 181 - 0311, порушеної відносно заступника начальника Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, за фактом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.

31.05.2013 року СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0001674. 05.08.2013 року матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001674 від 31.05.2013 року об`єднані з матеріалами досудового розслідування №0001639 від 28.05.2013 року.

На даний час досудове розслідування в межах зазначеного кримінального провадження здійснюється слідчим Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_6 . Підозра у вчинені злочину у зазначеному проваджені нікому не пред`явлена.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 461/233/17-ц викладена наступна правова позиція.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи керується тим, що вказані правовідносини виникли за дії КПК України від 1960 року.

Порядок накладання арешту на майно та скасування арешту було урегульовано у статтях 126, 234 КПК України від 1960 року.

Після набрання чинності КПК України від 2012 року, на час звернення до суду з цивільним позовом позивач мав право захистити свої права відповідно до норм КПК України, у порядку кримінального судочинства.

Таке право передбачене пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 2012 року, а саме, що питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Разом з тим з набранням чинності КПК України від 2012 року права власника, який не є учасником кримінального провадження, якщо при проведенні дізнання чи попереднього слідства були порушені його права власника, стали більш захищеними саме заходами кримінально-процесуального закону.

Відповідно до пункту 10 розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду, розслідуються згідно з положеннями цього Кодексу.

Ця норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України від 2012 року, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Оскільки кримінальне провадження у справі, у якій ухвалена постанова про заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація) щодо автомобіля триває, справа не передана до суду на час набрання чинності КПК України від 2012 року, то вирішення питання щодо зняття арешту чи оскарження дій чи бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України від 2012 року.

Згідно зі статтею 174 КПК України від 2012 року інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України (згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України) та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Крім того, відповідно до пункту першого частини першої статті 303 КПК України від 2012 року передбачено право оскарження під час досудового провадження рішення, дії чи бездіяльності слідчого володільцем тимчасово вилученого майна іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Таким чином, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна повинно бути розглянуто слідчим суддею відповідно до вимог статей 170-174 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Беручи до уваги, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває більше ніж сім років, підозра у межах зазначеного провадження так нікому не пред`явлена, арешт автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO 110», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , не скасований, не підлягає конфіскації, оскільки така міра покарання не передбачена санкціями ч. 1,3 ст. 358 КПК України, документів, що зазначений автомобіль визнавався речовим доказом не надано, слідчий суддя приходить до висновку, що продовження існування арешту на зазначений автомобіль, який був накладений слідчим прокуратури 16.03.2012 року, не буде відповідати принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також, буде мати негативні наслідки для власника транспортного засобу, яка тривалий час позбавлена права розпоряджатися своїм автомобілем, що фактично в значній мірі обмежує її права власності.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи наведене, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки відсутня будь-яка потреба для застосування в подальшому такого заходу, як арешт автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO 110», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Керуючись ст. 174 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 110», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), та який був накладений постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 16.03.2012 року.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її постановлення.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.