ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/319/21 Справа № 190/1454/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2020 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні сумісного подання державної установи «П`ятихатська виправна колонія № 122» в Дніпропетровській області та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 .
Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтування вказує, що він хоче повернутися до нормального сімейного життя, він має двоє неповнолітніх дітей 2008 року народження, дружину. Вважає, що його необхідно змінити своє життя. Вказує, що підтримує відношення з церквою Нове життя, де його можуть влаштувати на реабілітацію.
Заслухавши засудженого, який підтримав доводи і вимоги своєї апеляції, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що засуджений не довів у повній мірі своє виправлення.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 раніше багаторазово судимий, на даний час відбуває покарання за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України, у виді 03 років 8 місяців позбавлення волі.
Початок строку за вироком: 04 травня 2018 року, кінець строку: 04 січня 2022 року.
Відповідно до характеристики, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 04 травня 2018 року. Під час утримання у Дніпровській УВП № 4, характеризувався посередньо, заохочення та стягнення не застосовувались. З 16 травня 2018 року відбуває покарання в державній установі «П`ятихатська виправна колонія № 122», де на виробництві установи не працевлаштований, залучається до робіт з поліпшення житлово-побутових умов засуджених. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня. Стягнень не має, два рази заохочувався.
Так, колегія суддів зважає на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, в тому числі, якщо засуджений довів своє виправлення ставленням до праці.
Як слідує з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 залучається лише до робіт з поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до яких, відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України, засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.
Вказана обставина, враховуючи те, що засуджений ОСОБА_5 не працевлаштований на виробництві установи, не може свідчити про те, що останній в повній мірі залучається до праці.
Колегія суддів також враховує, що обидва свої заохочення засуджений ОСОБА_5 отримав 02 квітня 2019 року та 03 липня 2020 року, тобто напередодні виникнення у нього права застосування положень ст. 81 КК України. Така часткова вибіркова поведінка засудженого в період передування права для умовно-дострокового звільнення, не може достатньо впевнено свідчити про позитивні зміни, які відбуваються в особистості засудженого та що вони створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Сама по собі позитивна поведінка засудженого напередодні виникнення права на умовно-дострокове звільнення, дотримання ним умов і порядку в установі, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період його відбування покарання і у сукупності між собою.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення.
З огляду на викладене, колегія суддів, не має достатньо переконливих підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково за наведених ним в апеляції мотивів, і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2020 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4