провадження№ 1-в/389/21/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області подання Знам`янського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації в Кіровоградській області (далі Знам`янського МРВ пробації) щодо

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тбілісі Грузія, громадянина України, місце проживання АДРЕСА_1 , засудженого 23 лютого 2016 року Знам`янським міськрайонний судом Кіровоградської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.,

про звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку,-

В С Т А Н О В И В:

До Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області, 05 березня 2020 року, надійшло клопотання Знам`янського МРВ пробації в якому ставиться питання про необхідність звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2016 року у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 липня 2020 року, дане клопотання передано судді ОСОБА_1 .

Клопотання обrрунтовано тим, що ОСОБА_4 , 23 лютого 2016 року, був засуджений Знам`янським міськрайонний судом Кіровоградської області, за ч.1 ст.185 КК України, до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Зазначений вирок набув законної сили, але засуджений, всупереч ч.1 ст.26 КВК України, незважаючи на численні нагадування щодо необхідності сплати штрафу, штраф в повному обсязі не сплатив і дотепер. Згідно ухвали суду від 26 квітня 2016 року про розстрочку, ОСОБА_4 було розстрочено сплату штрафу до 26 жовтня 2016 року, однак, відповідно до квитанції від 26 жовтня 2016 року засудженим добровільно сплачено штраф в сумі лише 425 грн. В подальшому на виклики засуджений не з`являвся, станом на 03 березня 2020 року докази сплати штрафу в повному обсязі не надав, відомості про місце перебування засудженого та причини невиконання вироку суду Знам`янському МРП пробації не відомі. В задоволенні подання Знам`янського МРВ пробації про заміну ОСОБА_4 несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт судом було відмовлено. Знам`янська місцева прокуратура та Знам`янський ВП ГУНП в Кіровоградській області не знайшли в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення. Потерпілий ОСОБА_5 , якому повідомлено про несплату засудженим штрафу, а відтак невиконання вироку суду, яким було затверджено угоду про примирення, жодних заяв чи клопотань, в тому числі про скасування вироку не подав.

Враховуючи, що, на даний час, з Кримінально-виконавчого кодексу України виключено норму про орган, на який покладено виконання покарання у виді штрафу, в поданні Знам`янського МРВ пробації про заміну невиплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт судом було відмовлено, закінчення строків, визначений ч.1 ст.80 КК України, Знам`янський МРВ пробації звернувся до суду з даним поданням.

До суду ОСОБА_4 не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлений належним чином. Заяв та клопотань, в тому числі про відкладення, не надав.

Представник Знам`янського МРВ пробації до суду не з`явився, в матеріалах справи наявна заява начальника Знам`янського МРВ пробації з проханням розглянути подання за відсутності їх представника.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За вказаного вбачається, що судом вжито усі належні заходи, щодо повідомлення засудженого про час і місце розгляду подання, останньому, після винесення вироку, було роз`яснено про необхідність сплати штрафу, у місячний строк, після набрання вироком суду законної сили, і повідомлення про це суд, шляхом представлення документа про сплату штрафу, і він мав, за бажання, об`єктивну можливість як особисто так і скориставшись послугами адвоката, з`явитись на пошту для отримання судової повістки, дізнатись на сайті "Судова влада" про виклик до суду, прийняти участь при розгляді подання, однак не скористався своїми правами. Тож, з урахуванням викладеного, враховуючи, що подання перебуває в провадженні суду з 05 березня 2020 року, з метою дотримання ст.28 КПК України, в частині розумних строків кримінального провадження, ч.4 ст.539 КПК України, вбачається необхідним розглянути справу за відсутності засудженого.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання, встановлено наступне.

Вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2016 року було затверджено угоду про примирення від 16 листопада 2015 року і ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та останньому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн., копія вказаного вироку, в день винесення, вручена засудженому, останньому роз`яснено про необхідність сплати штрафу, у місячний строк, після набрання вироком суду законної сили, і повідомлення про це суд, шляхом представлення документа про сплату штрафу. Згідно ухвали суду від 26 квітня 2016 року про розстрочку, ОСОБА_4 було розстрочено сплату штрафу до 26 жовтня 2016 року, однак, відповідно до квитанції від 26 жовтня 2016 року, засудженим добровільно сплачено штраф в сумі лише 425 грн., в зв`язку з несплатою штрафу в повному обсязі, копія вироку, в силу ст.26 КВК України, надіслана на виконання до Знам`янського МРВ пробації.

Ухвалою суду від 09 січня 2019 року в з адоволенні подання Знам`янського МРВ пробації щодо ОСОБА_4 про заміну невиплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт - було відмовлено, оскільки засуджений ОСОБА_4 фактично не виконав угоду про примирення, не дотримано вимог ст.476 КПК України.

Частиною 1 статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.

Згідно ч.3 ст.26 Кримінально - виконавчого кодексу України у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт, або позбавлення волі, відповідно до закону.

Відповідно до абзацу першого ч.5 ст.53 Кримінального кодексу України, у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати, суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за установлений законодавством неоподаткований мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподаткованих мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

В силу ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

За викладеного, засуджений ОСОБА_4 фактично не виконав угоду про примирення, що, відповідно до вимог ст.476 КПК України, давало право звернутися потерпілому чи прокурору до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку, однак ні потерпілий, ні прокурор, з таким клопотанням до суду не звернулись.

В той же час, судом встановлено, що Знам`янский МРВ пробації звертався до Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати штрафу, однак в діях останнього не було виявлено ознак вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у звязку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку: закінчення зазначених у ст.80 КК України строків; неухилення засудженого від відбування покарання; невчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст.80 КК України строків нового середньої тяжкості, тяжкого, або особливо тяжкого злочину.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.
Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, відповідно до ч.2 ст.389 КК України, є злочином.
Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.
Відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, після 23 лютого 2016 року, матеріали провадження не містять, відтак немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.
Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.
Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.
Факту невиконання засудженим покарання у виді штрафу сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.
Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ №5-324кс15 від 24.12.2015р.
Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.
Враховуючи викладене, що засуджений до кримінальної відповідальності не притягувався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, строки виконання вироку, визначені ст.80 КК України, закінчились, суд вважає, що наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.
На підставі вищевикладеного, ст.152 КВК України, керуючись ст.ст.80 КК України, ст.539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Знам`янського МРВ пробації щодо ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2016 року, за ч.1 ст.185 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1