Справа № 694/1616/20 Провадження №1-кс/694/481/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

28.12.2020 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання слідчого СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеним до ЄРДР за № 0000685 від 22.12.2020,-
в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Звенигородського ВП ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на вилучене 22.12.2020 майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: - деревину різного діаметру та різного часу зрізу; - транспортний засіб ЗІЛ-130, д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 22.12.2020 до Звенигородського відділу поліції надійшло повідомлення про те, що у лісосмузі, яка знаходиться в адміністративних межах Вільховецької сільської ради Звенигородського району Черкаської області невідомі особи здійснили вирубку близько 50 шт. дерев різних порід.

Відомості про дану подію 22.12.2020 внесено до ЄРДР за №0000685 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України - незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

В ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 було виявлено:

- деревина, різного діаметру та різного часу зрізу;

-транспортний засіб ЗІЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 .

Вилучені вищевказані речі оглянуті та постановою слідчого визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засобичи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду (ст. 168 КПК України).

Враховуючи той факт, що вилучені 22.12.2020 року: - деревина, різного діаметру та різного часу зрізу; -транспортний засіб ЗІЛ-130, д.н.з. НОМЕР_1 , являються тимчасово вилученим майном, які є об`єктами злочину, у встановленому порядку визнані речовими доказами у провадженні, тому згідно ст.170 КПК України на нього повинен бути накладений арешт.

28.12.2020 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, якою подано вказане клопотання, подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, також, слідчим у клопотанні зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд клопотання без їх участі, вказавши, що проти накладення арешту на деревину не заперечують.

За наведених обставин, слідчий суддя вирішив за можливе розглядати дане клопотання без участі слідчого та власника майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не надходило, відтак фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.1, п. 3 ч.2 ст.167 КПК України підставою для тимчасового вилучення майна стало те, що усі перераховані вище речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та постановою слідчого визнані речовим доказом та приєднані до кримінального провадження.

Згідно зі ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з витягу ЄРДР щодо кримінального провадження №0000685від 22.12.2020, внесено відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 246 КК України .

Так, слідчим суддею встановлено, що 23 грудня 2020 року на підставі ст.98 КПК України слідчим Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області, винесено постанову про визнання і приєднання до кримінального провадження № 0000685 речових доказів, а саме: деревини та транспортного засобу марки «ЗІЛ-130», д.н.з. НОМЕР_1 .

Необхідність арешту майна зумовлена достатністю підстав вважати, що деревина різних порід (різного діаметру та різного часу зрізу), відноситься до предмету вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні. З метою збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Слідчим СВ Звенигородського ВПГУНП доведено, що вказане майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого знищення або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.
Разом з тим, аналізуючи положення ст.171 КПК України, слідчий суддя відмічає, що необхідність такого виду обтяження щодо майна, як арешт, пов`язана із наявністю альтернативних видів збереження майна, які не пов`язані з його арештом. Такі види зазначені в параграфі 4, Глави 4 КПК України. При цьому в будь-якому випадку згідно ст.100 КПК України, речовий доказ повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, в тому числі, доказаності необхідності арешту майна.
Із матеріалів клопотання вбачається, що транспортний засіб «ЗІЛ-130» знаходився в боксі № НОМЕР_2 на території складського приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , тому у суді не знайдено як доказів так і доводів того, що вказаний транспортний засіб потрібен слідчому для цілей досудового розслідування. Про такі цілі в клопотанні не йдеться, жоден ризик, який би давав підстави для накладення арешту на це майно слідчим не доведено, а в накладенні арешту на нього немає жодної необхідності, тому клопотання в цій частині є необґрунтоване. Крім того, слідчим не надано документів, що підтверджують право власності на вказаний транспортний засіб.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 цього Кодексу.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого СВ Звенигородського ВПГУНП про накладення арешту на майно підлягає задоволенню частково з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до знищення майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
клопотання слідчого СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеним до ЄРДР за № 0000685 від 22.12.2020 задоволити частково.
Накласти арешт на деревину, яку було оглянуто 22.12.2020 року під час проведеного невідкладного обшуку комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_5 та є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000685, з метою збереження речових доказів.
Визначити місцем зберігання деревини, яку було оглянуто під час проведення невідкладного обшуку 22.12.2020 спец.майданчик на території Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області.
В решті клопотання відмовити.
Покласти обов`язок на слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, забезпечити схоронність арештованого майна.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1