Справа № 645/7003/19
Провадження №1-в/645/186/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його, вироку Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.12.2019 року, яким ОСОБА_4 засуджена за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, ст.75 КК України іспитовий строк 1 рік,

встановив:

Начальник Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернулась до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання про приведення вироку Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.12.2019 року у відповідність до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» , яким внесені зміни до ч.1 ст.185 КК України в частині покарання.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання заперечував, оскільки на момент злочину засуджена мала дитину віком до 7 років та була вагітна другою дитиною, тобто наразі вона має двох малолітній дітей, тому до неї не можна застосовувати покарання у вигляді громадських робіт, виправних робіт, арешту або обмеження волі. Крім того, оскільки вона не працює, штраф також не можна їй призначити.
Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив подання розглянути без його участі, подання підтримав.
Засуджена в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, її неявка не перешкоджає розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути це питання за її відсутності.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2019 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185, ч. 1 ст. 357 КК України, та засуджено:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць роки;

- за ч.1 ст.357 КК України штраф у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510,00 грн.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць. Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 1 місяць.

09.01.2020 р. Фрунзенським районним судом м.Харкова видано розпорядження про виконання вказаного вище вироку, що набрав законної сили.

З 13.01.2020 року засуджена перебуває на обліку в Немишлянському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ, який набрав чинності 01.07.2020 року, ч.1ст.185 КК України викладено у наступній редакції: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправнимироботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Таким чином, з 01 липня 2020 року, після внесених змін, санкцією ч.1 ст.185 КК України не передбачено такого виду покарання, як позбавлення волі, тамаксимальним покаранням за даною нормою є обмеження волі на строк до п`яти років.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 має дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на момент вчинення злочину 30.06.2019 р. не досяг віку 7 років. Крім того, на момент ухвалення вироку 06.12.2019 р. ОСОБА_6 була вагітна, строк вагітності - 30 тижнів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно ч.3 ст.56 КК України, громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Частиною 2 ст.57 КК України передбачено, що виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ч.3 ст.60 КК України, арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.
Згідно ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Оскільки ОСОБА_4 на момент вчинення злочинів (30.06.2019 р.-14.10.2019 р.) була вагітна та мала дитину віком до 7 років, наразі має двох дітей віком до 14 років, тобто наявні обставини, які унеможливлюють застосування до засудженої покарання у виді громадських робіт, виправних робіт, арешту та обмеження волі, таким чином, підстави для приведення вироку

у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його, відсутні.
Крім того, покарання у вигляді штрафу, передбачене новим законом (1000-3000 НМДГ), набагато перевищує розмір штрафу, який був передбачений санкцією ч.1 ст.185 КК України у редакції до 01.07.2020 р. (50-100 НМДГ), таким чином, новий закон не пом`якшує вказаний вид покарання.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського Апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: