У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2020 року м. Ужгород
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 286 та ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,-
У клопотанні слідчий зазначає, що 12 січня 2013 року, приблизно о 23 годині 50 хвилин, в с. Чепа, Виноградівського району, на території автостоянки нічного розважального закладу «Плей», по вул. Фогорош 45, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, не дивлячись на зауваження ОСОБА_7 , щодо припинення хуліганських дій, відштовхнувши її в бік, з особливою зухвалістю, не розібравшись в конфліктній ситуації, яка перед цим виникла між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_2 , наніс множинні удари руками затиснутими в кулак, ногами обутими в черевики, а також заздалегідь заготовленою металевою палицею, в область голови потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .
Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 , заховались до свого автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUZER», сірого кольору, 2008 року випуску, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 ». Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, за допомогою заздалегідь заготовленої металевої палиці, почав наносити удари по кузову даного автомобіля, який зареєстрований за громадянином ОСОБА_11 , та фактично належить ОСОБА_10 . Таким чином ОСОБА_4 заподіяв на автомобілі механічні пошкодження у вигляді: вм`ятини на передньому правому крилі, розбитої передньої правої фари, заднього скла правої двері, скла дверей багажного відділення автомобіля, задніх габаритів. При цьому, у результаті хуліганських дій ОСОБА_4 , було зупинено роботу нічного розважального закладу «Плей» на 30 хвилин. Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.296 КК України .
Крім того, у клопотанні зазначено, що 12 січня 2013 року приблизно о 23 годині 50 хвилин, в с. Чепа, Виноградівського району, Закарпатської області, на території автостоянки нічного розважального закладу «Плей», розташованого по вул. Фогорош, 45, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , наніс останньому множинні удари руками затиснутими в кулак, ногами обутими в черевики, а також заздалегідь заготовленою металевою палицею в область голови потерпілого.
Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку легкого степеню, що підтверджено неврологічною симптоматикою та даними КТ- обмеження, закритого перелому кісток гайморової пазухи справа (що підтверджено даними МРТ) ускладненого після травматичним гайморитом Такі тілесні ушкодження, згідно п.2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року», відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Ці його діяння кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України.
Окрім того, 22 липня 2020 року, приблизно о 21 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи власним технічно-справним транспортним засобом марки «Toyota Land Cruzer 150», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 », рухаючись по проїзній частині головної автодороги, по вулиці Головній, у селі Ботар, Виноградівського району, Закарпатської області, біля будинку №168, з`їхав на праве узбіччя та прилеглу територію вказаного дворогосподарства а в подальшому розпочав маневр розвороту, при цьому грубо порушуючи вимог п.п. 1.3.; 2.3. б); 10.1 , 10.2, 10.4, 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, а саме: не забезпечив безпеку дорожнього руху, тобто будучи самовпевненим та самонадіяним, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не дав перевагу у русі транспортному засобу який рухався по головній автодорозі, а виїхав майже перпендикулярно до проїзної частини дороги, де допустив зіткнення з мотоциклом марки «Kovi RTS 200-N», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням мотоцикліста ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який в той час рухався у своїй смузі у напрямку села Пийтерфолво, Виноградівського району, та був позбавлений технічної можливості своїми односторонніми діями запобігти зіткненню.
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №140 від 18.09.2020 року, отримав тяжкі тілесні ушкодження та помер на місці події. Ці діяння ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України.
Відносно ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий у клопотанні вказує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, два з яких відносяться до категорії тяжких злочинів. Санкція одного зі злочинів передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 8-ми років.
Таким чином, на думку сторони обвинувачення, підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання за кримінальне правопорушення у якому наразі підозрюється, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Також ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів. Про цей ризик, серед іншого, свідчить вчинення ОСОБА_4 злочинів із застосуванням насильства, а тому, будучи на волі, останній може, у тому числі, шляхом застосування сили, впливати як на потерпілих так і на свідків кримінальних правопорушень, у яких він наразі підозрюється.
Крім того, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зокрема, ОСОБА_4 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнає. Тобто останній обрав таких спосіб захисту, за допомогою якого перешкоджає органу досудового розслідування встановити всі фактичні обставини кримінальних правопорушень.
Один із злочинів, у якому на даний час підозрюється ОСОБА_4 є необережним злочином, однак на думку сторони обвинувачення існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, якщо такий перебуватиме на волі. Про такий ризик свідчить і те, що останній підозрюється у вчиненні трьох кримінальних правопорушень.
Вчинення зухвалого хуліганства, із застосуванням заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень та подальше нанесення потерпілим тілесних ушкоджень, у сукупності з іншими відомостями, на думку сторони обвинувачення, свідчить про нехтування підозрюваним ОСОБА_4 загальноприйнятими правилами поведінки у суспільстві.
Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 . Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у запобіжному заході у вигляді тримання під вартою.
Також слідчий у клопотанні зазначає, що на даний час ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, а також хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчиненого із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Тобто, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні двох злочинів, поєднаних із застосуванням насильства над потерпілими та одного кримінального правопорушення, внаслідок якого сталася загибель людини, у зв`язку з чим, на думку сторони обвинувачення, існують всі підстави застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
З огляду на викладене, слідчий у клопотанні просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 286 та ч. 4 ст. 296 КК України, строком на шістдесят днів, без визначення розміру застави.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, при цьому зазначив, що на місце події 13.01.2013року він приїхав на прохання своєї дочки, яка зателефонувала йому та повідомила про те , що ОСОБА_10 з своїми знайомими влаштували бійку у дискобарі «Плей`в с.Чепа та він змушений був викликати працівників поліції до дискобару. Зазначив також, що жодних хуліганських дій з застосуванням зазделегіь приготовлених предметів для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 чи іншим особам не заподіював. Також зазначив, що 22.07.2020року о 21 годині їхав на своїй машині по головній дорозі у с.Ботар , Виноградівського району, Закарпатської області однак, коли йому зателефонував йог син та попросив повернутись додому то він зїхав на машині на праве узбіччя на прилеглу територію поблизу будинку та розпочав маневр розвороту, як почув, що відбулося зіткнення з мотоциклом який рухався по головній дорозі. Зазначив, що він був тверезий та місця дорожньо транспортної пригоди не покидав, викликав швидку допомогу водію мотоцикла, який був і його родичем.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що 25.09.2020року було проведено слідчий експеремент, з метою відтворення обставин дорожньо транспортної події 22.07.2020року, за його участі як статиста. У данному експеременті було використано автомобіль поліції білого кольору марки "Mitsubishi Outlender" а не чорного та такий експеримент проводився у світлу пору доби та у відсутності підозрюваного ОСОБА_4 .
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступних висновків.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором або за клопотанням прокурора.
Слідчим суддею встановлено, що 14.11.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 286 та ч. 4 ст. 296 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься відповідно до нетяжких та тяжких злочинів.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Оцінивши обставини визначені ст.178 КПК України та наведені з цих підстав доводи захисника у своєму запереченні, слідчий суддя враховує, що згідно наданих до матеріалів клопотання протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення гр. ОСОБА_10 та протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , останні зазначили, що 12 січня 2013 року в приміщенні диско-бару «Плай», що розташований в с. Чепа Виноградівського району, до гр. ОСОБА_20 підійшов ОСОБА_8 та почав його безпричинно ображати, штовхати, щоб він вийшов з даного приміщення. Через деякий час всі вийшли на подвір`я. Приблизно о 00 год. 20 хв. до парковки на автомобілі під`їхав ОСОБА_4 ( є батьком ОСОБА_21 ) та вийшовши з автомобіля із металевим кистенем в руках. Підійшовши до ОСОБА_10 , наніс йому декілька ударів по голові. В цей же час друзі ОСОБА_22 повалили ОСОБА_23 на землю та наносили йому численні удари руками та ногами, а син ОСОБА_22 , відкрив багажник автомобіля і почав їм розкидувати різні металеві предмети. Після того, як ОСОБА_23 поклали в салон автомобіля «Toyota Land Cruiser» НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_24 наносив удари металевим кистенем по автомобілю.
Крім того, слідчий суддя враховує, що згідно наданих до матеріалів клопотання висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку легкого степеню, що підтверджено неврологічною симптоматикою та даними КТ-обмеження, закритого перелому кісток гайморової пазухи справа (що підтверджено даними МРТ) ускладненого після травматичним гайморитом Такі тілесні ушкодження, згідно п.2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року», відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої тяжкості; згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №23/45 від 06.02.2013, вартість відновлювальних робіт атомобіля становить 20 063,11 гривень.
Окрім цього, згідно доданих до клопотання матеріалів вбачається, що 22 липня 2020 року, близько 21 години 50 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи власним технічно-справним транспортним засобом марки «Toyota Land Cruzer 150», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 », рухаючись по проїзній частині головної автодороги, по вулиці Головній, у селі Ботар, Виноградівського району, Закарпатської області, біля будинку №168, з`їхав на праве узбіччя та прилеглу територію вказаного дворогосподарства і в подальшому розпочав маневр розвороту, при цьому грубо порушуючи вимог п.п. 1.3.; 2.3. б); 10.1 , 10.2, 10.4, 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, а саме: не забезпечив безпеку дорожнього руху, тобто будучи самовпевненим та самонадіяним, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не дав перевагу у русі транспортному засобу який рухався по головній дорозі, а виїхав майже перпендикулярно до проїзної частини дороги, де допустив зіткнення з мотоциклом марки «Kovi RTS 200-N», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням водія ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який в той час рухався у своїй смузі у напрямку села Пийтерфолво, Виноградівського району, та вже був позбавлений технічної можливості своїми односторонніми діями запобігти зіткненню.
Сукупність фактичних даних, які містяться в доказах, є вагомими для висновку про причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вищевказаних кримінальних правопорушень.
При цьому, слідчим суддею враховується і положення про те , що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення ЄСПЛ від 13.11.2007року «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Даючи аналіз наведеним у запереченні захисником ОСОБА_5 доводам про належність та допустимість доказів на підтвердження обгрунтованості підозри , слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.Тому наведені в запереченні захисником ОСОБА_5 доводи з приводу цих обставин не можна вважати обгрунтованими.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, виконуючи вимоги законодавства, з врахуванням обставин, наведених у ст.178 КПК України, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 286 та ч. 4 ст. 296 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких та тяжких злочинів, та передбачено за одним із них покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.
Наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначає слідчий та прокурор, слідчий суддя вважає доведеними з підстав, наведених у клопотанні. Зокрема, враховуючи стадію кримінального провадження, соціальні зв`язки підозрюваного за місцем проживання, суть оголошеної підозри, усвідомлення неминучості покарання за кримінальні правопорушення у яких наразі підозрюється, в своїй сукупності, свідчать про можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Однак , враховуючи, що ОСОБА_4 хоч і підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, протее останнє із них є необережним злочином, а попередні як зазначено у клопотанні вчинено ним ще у 2013році , тому слідчий суддя не вбачає існування ризиків вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.
За сім з лишнім років ОСОБА_4 не оголошувалась підозра, а по злочину середньої тяжкості за ч.1 ст.122 КК України, відповідно до вимог ст. 49 КК України уже спливли строки притягнення до відповідальності, оскільки, даних про те, що він ухилявся від явки до слідчого чи оголошувався в розшук токож немає та у судовому засіданні прокурором ОСОБА_25 слідчому судді не надано.
Разом із цим, щодо наявності ризиків, передбачених п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з підстав зазначених слідчим у клопотанні, зокрема те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з підстав того, що ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнає, слідчий суддя вважає такі не обґрунтованими, виходячи з недотримання органом досудового розслідування,розумних строків їх розслідування , а саме те, що кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України були вчинені, як зазначено у клопотанні слідчого ще у 2013 році, а за ч. 2 ст. 286 КК України ще у липні 2020 року, однак, на підтвердження факту будь якого впливу підозрюваним на потерпілих чи свідків до матеріалів клопотання не долучено. Крім цього, встановлено , що у матеріалах доданих до клопотання відсутні будь які докази відібрання із 2013року в ОСОБА_4 пояснень з приводу даних кримінальних правопорушень. А відтак, твердження слідчого, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнає, не відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Таким чином, наведена сукупність існуючих ризиків та дані про особу підозрюваного дають вагомі підстави для висновку про необхідність застосування щодо нього саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, будь який інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню таким ризикам та досягненню мети кримінального провадження, а тому, твердження захисника ОСОБА_5 , та підозрюваного ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до задоволення не підлягає.
Разом з тим, ні слідчим у клопотанні, ні прокурором у судовому засіданні не доведено підстав і обставин визначених ч.4 ст. 183 КК України про не можливість визначення розміру застави при обранні ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому , у цій частині клопотання слід відмовити.
Будь яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
З урахуванням наведеного, клопотання захисника ОСОБА_26 та підозрюваного щодо не застосування запобіжного заходу, на думку слідчого судді, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного в даному провадженні та не забезпечить уникнення встановлених ризиків.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя, враховує дані, що характеризують особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне, з урахуванням виключних обставин, клопотання слідчого задовольнити частково.
Що стосуються тверджень захисника ОСОБА_4 -адвоката ОСОБА_5 про те , що повідомлення про підозру яке вручене ОСОБА_4 здійснене не уповноваженою особою , то слідчий суддя зазначає наступне. Закон України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11 липня 2002 року (№ 93-IV зі змінами та доповненнями від № 806-VI від 25.12.2008, ВВР, 2009, № 19, ст.260, № 524-IX від 04.03.2020, ВВР, 2020, № 38, ст.279,№ 805-IX від 16.07.2020, ВВР, 2020, № 36, ст.273 ) відповідно до Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", інших законів України, визначає правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - місцева рада) як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, встановлює гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради.наявні особливості повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення депутату місцевої ради
Зокрема, згідно ст.31 Закон України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11 липня 2002 року повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення депутату місцевої ради може бути здійснено відповідно Генеральним прокурором, заступником Генерального прокурора, керівником відповідної обласної прокуратури.
Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні з наданих захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_5 списків депутатів обраних до Берегівської районної ради від 25.102020року , підозрюваний ОСОБА_4 є депутатом Берегівської районної ради, а отже, повідомлення про підозру оголошене йому саме керівником прокуратури Закарпатськоїї області ОСОБА_27 є правомірним.
Що стосується пояснень свідка ОСОБА_14 наданих ним у судовому засіданні, щодо можливих порушень допущених органом досудового розслідування під час проведення слідчого експерименту від 25.09.2020р., то такі не спростовують вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального праволпорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України .
Відповідно до ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Враховуючи характер інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та існуючі реальні ризики, у відповідності до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, вважаю необхідним визначити останньому розмір застави наближений до максимального розміру застави передбачений за тяжкі злочини, на рівні 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 126120 (сто двадцять шість тисяч сто двадцять) гривень 00 копійок (60х2102), який визначено у межах закону і буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та що у разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст.182-184,189,193-194,196,309,376 КПК України, слідчий суддя -,
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 286 та ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Взяти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту негайно в залі суду.
Встановити строк дії ухвали до 27 січня 2021 року включно.
На підставі ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у розмірі 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 126120 (сто двадцять шість тисяч сто двадцять) гривень 00 копійок (60х2102).
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та навчання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 27 січня 2021 року включно.
У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Закарпатській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій утримуватиметься підозрюваний.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти, про що повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, в порядку ч.5 ст.194 КПК України.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
В решті вимог клопотання відмовити.
Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 04.12.2020 року о 16 год. 25 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1