Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/4041/20
У Х В А Л А

"14" вересня 2020 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відкритому судовому засіданні, у судовій справі за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 186 КК України питання доцільності продовження строків запобіжного заходу
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду перебуває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до матеріалів судового провадження, ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2020 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід тримання під вартою з 21.03.2020 у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, строк якого ухвалою суду від 03.09.2020 року було продовжено по 17 вересня 2020 року у зв`язку з тим, що вищевказані ризики продовжують існувати.

У межах строків застосованих запобіжних заходів справа не може бути розглянута з незалежних від суду причин: з огляду на правову позицію обвинувачених, що обумовлює необхідність у дослідженні значного об`єму доказів, що підтверджують та спростовують їх винуватість, в тому числі проведення додаткових допитів потерпілого, надмірним навантаженням на суд, оскільки головуючий у справі є одночасно слідчим суддею та задіяний у розгляді інших кримінальних справ у тому числі колегіально та справ.

В ході з`ясування судом відповідно до ст. 331 КПК України питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених до спливу двомісячного строку прокурор вважає, що строк запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів, оскільки встановлені раніше ухвалою слідчого судді ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав позицію прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник у вирішенні даного питання покладаються на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник вважають, що підстав для продовження тримання під вартою немає, посилаючись на відсутність доказів вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та повне визнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 124 КК України, наявність постійного місця проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Вирішуючи вищевказане питання суд виходить з наступного.

Наведені обвинуваченими обставини існували на час вчинення інкримінованого їм злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та враховувались слідчим суддею при застуванні запобіжного заходу обвинуваченим.

Суд також враховує, що на даний час двічі допитаний потерпілий у справі, та досліджені показання свідків сторони обвинувачення. З огляду на вказане, на переконання суду, будь-яких обставин, які б давали підстави для висновку, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть вчинити дії передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, немає.

Водночас суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризиків: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення (справи: Панченко проти Росії, Бекчієв проти Молдови, Ілійков проти Болгарії) враховує: особу обвинуваченого ОСОБА_8 його моральність, факт обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень за наявності відносно сталих соціальних зв`язків та працевлаштування, перебування на його утриманні малолітньої дитини, суворість покарання за кримінальні правопорушення, у яких він згідно з обвинувальним актом обвинувачується (від 4 до 6 років позбавлення волі) як елемент оцінки зазначених ризиків, його усвідомлення та можливості їх уникнення.

Суд враховує, що з двох інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень обидва вчинені із застосуванням насильства. При цьому суд враховує характер кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_8 , зокрема у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на підвищений ступінь небезпеки особи для суспільства.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_7 його моральність, факт обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за наявності сталих соціальних зв`язків та працевлаштування, суворість покарання за кримінальні правопорушення, у яких він згідно з обвинувальним актом обвинувачується (від 4 до 6 років позбавлення волі) як елемент оцінки зазначених ризиків, його усвідомлення та можливості їх уникнення.

Суд враховує, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства. При цьому суд враховує характер вчиненого кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , зокрема у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на підвищений ступінь небезпеки особи для суспільства.

Незважаючи на те, що один з ризиків вчинити дії передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України відпав, вищевказане дає суду підставу вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому вважає необхідним продовжити відносно обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Будь-яких даних щодо неможливості утримання обвинувачених в умовах СІЗО суду не надано.

Суд приходить до висновку, що перебування обвинувачених під вартою на даний час виправдано, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Однак з урахуванням вищевказаних обставин суд приходить до висновку, що запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підлягає продовженню на 40 днів по 23.10.2020 включно.

Керуючись ст. ст. 331, 371, 372 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити на 40 днів по 23 жовтня 2020 року та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжити на 40 днів по 23 жовтня 2020 року та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 доставити конвоєм у судове засідання не пізніше ніж на 16 год. 30 хв. на 15.10.2020 року.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України та начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайсуд протягом семи днів з моменту проголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 25.09.2020 о 12 год. 45 хв.

СуддяОСОБА_1