СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/235/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0009310 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 17.11.2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середньо-спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 на підставі наказу № 5/к від 01.10.2018 року ФОП ОСОБА_9 був прийнятий на посаду менеджера з управління кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до посадової інструкції в обов`язки менеджера з управління кафе поряд з інши входило здійснення продажу та приготування алкогольних напоїв та покупних товарів в кафе, проведення продажу покупних товарів та напоїв через комп`ютерно-касову мережу та РРО.

Поряд з цим відповідно до IV розділу даної інструкції менеджер з управління кафе несе відповідальність за завдання матеріальної шкоди - в межах визначених чинним цивільним законодавством та законодавством про працю України та за кошти, що отримані від продажу товару в кафе.

ОСОБА_4 з 13.10.2018 року по 14.10.2018 року, знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по АДРЕСА_3 , вирішив вчинити привласнення майна, що належить ФОП ОСОБА_9 , яке перебувало в його віданні.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 в невстановлений слідством час з 13.10.2018 року по 14.10.2018 року, привласнив залишок коштів з каси РРО в розмірі 2350 гривень. Після цього, ОСОБА_4 розпорядився привласненими коштами на власний розсуд, тим самим завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі 2350 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України не визнав та пояснив, що він неофіційно працював барменом з початку літа до середини осені в кафе «Нутрь», що за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_9 . З наказом № 5-К про прийняття його на посаду менеджера з управління кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » він ознайомлений не був, з інструкцією його також ніхто не ознайомлював, жодних документів щодо прийняття його на роботу він не підписував. В його обов`язки входило обслуговування клієнтів, видача продукції, розрахунок. Доступ до каси він мав, здійснював підрахунок коштів по закінченню каси, про що повідомляв потерпілу. З 13.10.2018 по 14.10.2018 року на зміні мав працювати інший бармен, проте оскільки він не зміг вийти, його на роботу викликала ОСОБА_9 . Під час обслуговування клієнтів всі гроші складав до каси, а після закінчення зміни відправив потерпілій звіт та приблизно о 03.00 годин він закрив заклад . 14.10.2018 року приблизно в 9 годині йому зателефонувала ОСОБА_9 та почала говорити, щоб він привіз ключі. Внаслідок розмови вони посварилися. Він сказав, що працювати не буде, та на таксі відправив їй ключі. Через деякий час до нього з претензією звернулася ОСОБА_9 та повідомила, що провела переоблік та почала вимагати з нього гроші в сумі близько 6000 гривень. Звідки взялася така суму йому невідомо. На що він повідомив, що такої нестачі бути не може, та що краще він приїде, щоб урегулювати дане питання. Приблизно через тиждень він приїхав до даного закладу, де на той час знаходилася ОСОБА_9 , її чоловік та бармен ОСОБА_10 . Він повідомив потерпілій, що не згоден з недостачею, а вона сказала, щоб він або залишав свої документи, або він не вийде з закладу, внаслідок чого він був вимушений залишити документи. Потерпіла сказала, що коли будуть гроші, щоб він прийшов і забрав документи. Він вирішив, що принесе гроші за недостачу по бару, забере свій паспорт і вони розійдуться. Проте потерпіла вирішила написати на нього заяву. що він викрав з каси кошти. Через деякий час він прийшов до кафе, де був чоловік потерпілої ОСОБА_11 , та хотів забрати свій паспорт, говорячи, що компенсує гроші, якщо така недостача була. З актом переобліку він не був ознайомлений. Гроші з каси РРО в розмірі 2350 гривень він не привласнював. Факт переписки з потерпілою він не визнає.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у висунутому обвинуваченні не визнав, однак вина останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України повністю підтверджується показаннями потерпілої та свідків, а також зібраними в ході досудового розслідування та ретельно перевіреними і дослідженими в ході судового розгляду доказами, які суд вважає належними та допустимими, а саме:

-показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка під час судового провадження дала суду показання про те, що вона є фізичною особою підприємцем. ОСОБА_4 працював в її закладі «Нутрь», що за адресою б-р Вернадсько, 79 в м. Києві на посаді менеджера з управління з осені 2018 року. В обов`язки обвинуваченого входило відповідати на кошти які знаходяться у касі, оформлення бару, подача лист на закупки, матеріальна відповідальність за техніку. Його обов`язки були зазначені в наказі. ОСОБА_4 був оформлений на роботу офіційно, підписував трудовий договір, посадову інструкцію. Одного дня обвинувачений забрав з каси 2350 гривень, які обіцяв повернути спочатку за тиждень, потім ще через тиждень, потім через два місяці. Взагалі, кожного дня після закриття закладу працівник відправляє їй повідомлення та фотографує касу, тобто робить звіт відпрацьованого дня, та кошти залишаються в касі (окремому боксі). Доступ до каси мала вона, обвинувачений, та якщо заступав на зміну новий бармен, то він також мав доступ. Того дня ОСОБА_4 надіслав звіт про касу їй, проте вранці коли вона приїхала грошей не було. Вона зрозуміла, що в касі не вистачає саме 2350 гривень, оскільки ОСОБА_4 сам надсилав їй звіт за робочий день, крім того вона це побачила по внутрішній базі. Внутрішня база, це база по якій видається попередній чек гостю, щоб гість міг або доповнити чек або розрахуватися по ньому. Саме того дня доступ до каси вранці мала тільки вона, оскільки вона приїхала зранку, щоб розрахуватися за товар. Коли вона сказала ОСОБА_4 , що буде звертатися з заявою до поліції щодо викрадення коштів, обвинувачений зник. Заяву вона подала набагато пізніше до поліції, оскільки обвинувачений говорив, що в нього були проблеми та йому були потрібні кошти, які він вийде та відпрацює, на що вона йому повірила. Після того, як обвинувачений повідомив, що більше працювати не буде, була проведена інвентаризація, на яку вони запрошували ОСОБА_4 , але він не з`явився;

-показаннями свідка ОСОБА_12 , який під час судового провадження дав суду показання про те, що з обвинуваченим він знайомий, відносини були хороші. ОСОБА_4 з осені 2018 року офіційно працював барменом в закладі «Нутрь», який знаходиться за адресою б-р Вернадського, 79 в м. Києві, та належить його дружини. В закладі він бував майже кожного дня та спілкувався з персоналом, в тому числі з обвинуваченим. Одного разу, точну дату він не пам`ятає, виникло питання з недостачею коштів в касі, та ОСОБА_4 обіцяв повернути вказані гроші, проте в подальшому зник, після чого вони звернулися до поліції. Про недостачу коштів йому повідомила дружина, а обвинувачений не заперечував, що він взяв ці гроші. Крім того, він навіть після вказаного випадку позичав гроші обвинуваченому. Обвинувачений говорив, що поверне всі гроші, в тому числі і ті, що був винен особисто йому і з каси. Його особисті кошти обвинувачений повернув;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , яка під час судового провадження дала суду показання про те, що з обвинуваченим вона знайома, так як раніше разом працювали. ОСОБА_4 працював барменом в барі приблизно 3-4 місяці, вона працювала і працює на даний час баристою. Потім обвинувачений десь зник. В колективі почалися розмови, що ОСОБА_4 взяв якісь гроші з бару, яку саме суму їй не відомо. Пізніше вона чула, як обвинувачений прийшов до закладу, розмовляв з ОСОБА_12 , та признавав, що взяв гроші, говорив, що поверне проте на той час в нього їх не було. ОСОБА_4 їй особисто говорив, що він взяв гроші з каси;

-актом внутрішньої позапланової інвентаризації предметів закладу та грошових коштів ФОП ОСОБА_9 від 14.10.2018, відповідно до якого, виявлено недостачу грошових коштів в сумі 2350 гривень;

-протоколом прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 від 17.11.2018 року;

-протоколом огляду від 01.10.2019 року з фототаблицею, відповідно до якого, за добровільної згоди потерпілої оглянуто телефон ОСОБА_9 «iPhone X» IMEI: НОМЕР_1 , в якому встановлена сім-карта з номером НОМЕР_2 , в ході огляду якого в месенджері «Viber» виявлені повідомлення від контакту « ОСОБА_14 » від 14.10.2018 року та 29.12.2018 року, відповідно до яких останній повідомляє, що винен до каси 2350 гривень та обіцяє повернути їх. За даним контактом закріплене фото ОСОБА_4 ;

Крім цього про трудові взаємовідносини ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_9 об`єктивно підтверджено:

-протоколом огляду від 18.11.2018 року, відповідно до якого, об`єктом огляду були документи та їх копії надані ОСОБА_9 , які в подальшому були вилучені та долучені до матеріалів кримінального провадження № 0009310, а саме: копія паспорту, копія свідоцтва про шлюб, копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копії додатків до ліцензії, копія витягу з ЄДДР, витяг з компютерно-касової мережі ФОП ОСОБА_9 , оборотно-сальдова відомість по рахунку № 281за 01.06.2018 31.10.2018 ФОП ОСОБА_9 , акт внутрішньої позапланової інвентаризації предметів закладу та грошових коштів ФОП ОСОБА_9 від 14.10.2018; відомість на виплату грошей № КВ-0000016 від 31.10.2018, копія трудового договору від 01.10.2018, наказ № 5/к від 01.10.2018, посадова інструкція менеджера з управління кафе від 01.10.2018 року; табель обліку використаного робочого часу за жовтень 2018;

-випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_9 ;

-додатком до ліцензії № 04848 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями з 26.05.2018 по 25.05.2019 виданої ФОП ОСОБА_15 ;

-додатком до ліцензії № 07236 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями з 26.05.2018 по 25.05.2019 виданої ФОП ОСОБА_9 ;

-витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_9 ;

-витягом з компютерно-касової мережі ФОП ОСОБА_9 ;

-оборотно-сальдовою відомістю по рахунку № 281за 01.06.2018 31.10.2018 ФОП ОСОБА_9 ;

-копіями квитанцій;

-відомістю на виплату грошей № КВ-000016 за жовтень 2018 року;

-трудовим договором між працівником ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_9 від 01.10.2018 року;

-наказом №5/к від 01.10.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_4 прийнято на роботу менеджера з управління з 01.10.2018 року;

-посадовою інструкцією менеджера з управління кафе ФОП « ОСОБА_9 »;

-табелем обліку використання робочого часу за жовтень 2018 року;

-податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ФОП « ОСОБА_9 » з квитанцією;

Доводи обвинуваченого про не причетність до викрадення коштів,як і те , що він не був оформлений належним чином в ФОП, суд не бере до уваги, оскільки вони повністю спростовуються показаннями потерпілої, свідків, що наведені вище і підстав не довіряти їм в суда немає підстав, оскільки вони послідовні, не протирічиві та об`єктивно підтверджуються іншими доказами по справі.Крім того і сам обвинувачений не заперечую, що працював в вищезазначеному закладі. Таку позицію обвинуваченого суд розцінює, як намагання його уникнути від кримінальної відповідальності

Таким чином, аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена, а кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 191 КК України вірна, оскільки він вчинив привласнення чужого майна, яке перебувала у його віданні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який на даний час згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, обставини скоєння злочину, враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, не одружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його відношення до скоєного, а також те, що завдана потерпілій шкода не відшкодована. Згідно ст.ст. 66, 67 КК України, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати міру покарання у виді штрафу, а також застосувати додаткову міру покарання - позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями.

Таке покарання на думку суду, відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому суд враховує і те, що Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 1 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України ,який посилює кримінальну відповідальність обвинуваченого.

З огляду на викладені обставини, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 5 КК України, вважаю, що в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки він пом`якшує кримінальну відповідальність обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 1 (один) рік.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1