ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3196/20 Справа № 182/4938/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,
обвинуваченого
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000979, відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Дзержинівка
Солонянського району Дніпропетровської області, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 15 вересня 2020 року продовжено щодо ОСОБА_7 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 13 листопада 2020 року. Одночасно визначено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 318 200 грн., для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину. Крім того вказує, що після оголошення йому підозри почав переховуватись, був оголошений у розшук та доставлений до суду на підставі ухвали слідчого судді. Також суд зазначив, що обвинувачений може вчиняти кримінальні правопорушення, аналогічні тим, в яких він обвинувачується та впливати на представника потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, якими є його знайомі, бізнес-партнери та працівники його підприємства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 .
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що доказів наявності ризиків прокурором не наведено, а судом не вказано підстав для відмови в задоволенні клопотання захисника про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, посилається на те, що докази по справі зібрані, а тому ОСОБА_7 якимось чином їх спотворити не зможе. Звертає увагу суду, що ОСОБА_7 раніше не судимий, тривалий час знаходиться під вартою, має міцні соціальні зв`язки, мешкає з дружиною та малолітньою дитиною, є єдиним годувальником в родині.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник
ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та просили її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому
ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №182/4938/20, 15 вересня 2020 року в судовому засіданні Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, що виразилось у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та доводи захисника і обвинуваченого щодо зміни останньому запобіжного заходу на більш м`який.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, під час досудового розслідування, після оголошення йому підозри, почав переховуватися, був оголошений в розшук та доставлений до суду на підставі ухвали слідчого судді, за місцем реєстрації не проживає, зазначена як місце проживання обвинуваченого квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яку згідно наданого захисником договору оренди від 13 квітня 2019 року, здана ОСОБА_7 , як полужитлове приміщення під склад, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду. Крім того, ОСОБА_7 з метою зміни показів на його користь може незаконно впливати на представника потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, якими є його знайомі, бізнес-партнери та працівники його підприємства, та продовжити злочинну діяльність - вчиняти кримінальні правопорушення аналогічні тим, в яких він обвинувачується, що вказує на наявність ризиків, передбаченого п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та обвинуваченим і його захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Доводи захисника ОСОБА_9 про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_7 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.
Щодо посилання захисника ОСОБА_9 на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, тривалий час знаходиться під вартою, має міцні соціальні зв`язки, мешкає з дружиною та малолітньою дитиною, є єдиним годувальником в родині, слід зазначити, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м?якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає з огляду на вищевикладені мотиви.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ,залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 15 вересня 2020 рокупро продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4