Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

29 липня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 27 травня 2020 року у кримінальному провадженні №0000060 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 27 грудня 2015 року) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.289, ч.1 ст.185 КК України,

за участі:

секретарів судових засідань ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, задоволено клопотання старшого слідчого СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області та застосовно відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, до 24 липня 2020 року, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів працездатних осіб в сумі 101350 грн..

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного вважає ухвалу слідчого судді такою, що ухвалена без дотримання вимог закону, які вказують на необхідність урахування усіх обставин справи, що мають значення при обранні міри запобіжного заходу. Зазначає, що вимоги чинного КПК визначають можливість застосування будь-якого з видів запобіжного заходу лише до особи, яка набула статусу підозрюваного чи обвинуваченого, однак ОСОБА_4 такого процесуального статусу не набув, оскільки повідомлення про підозру останньому не вручене, а тому щодо нього не може бути застосувано запобіжний захід. Доводить, що стороною захисту було надано докази, що вказували на наявність правових підстав та можливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, але ці обставини залишилися поза увагою суду, що призвело до ухвалення несправедливого рішення. Також зазначає, що до клопотання не долучено жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили не виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, переховування від органу досудового розслідування, неналежну поведінку під час проведення досудового розслідування.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначив в ухвалі, що ризики є обгрунтованими та доведеними, клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виходить за межі розумного строку, відповідає особі підозрюваного, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються.

До початку апеляційного розгляду на електронну адресу суду надійшло клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , у якому він просить розглянути апеляційну скаргу без його участі та участі його підзахисного, оскільки ОСОБА_4 контактував із особою, яка хвора на COVID-19, у зв`язку з чим перебуває на самоізоляції. Колегія суддів враховуючи наведені в клопотанні обставини, вважає за необхідне провести апеляційний розгляд без участі підозрюваного та його захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про безпідставність апеляційних доводів та залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини (далі - Конвенція), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого і його поведінки.

Так, колегія суддів звертає увагу на той факт, що суд першої інстанції в даному випадку зазначені вимоги закону дотримав не в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За вимогами ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів клопотання від 25.11.2019 р., ОСОБА_4 підозрюється органом досудового розслідування за ч.2 ст.146 КК України, а саме незаконне викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групи осіб способом небезпечним для здоров`я потерпілого, а також за ч.2 ст.289 КК України, а саме як незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Разом з тим, колегія суддів з таким покликанням клопотання не погоджується, оскільки на момент подачі клопотання 25.11.2019 р., до нього не долучено жодних доказів, які б дійсно ствердили, що ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру.

Також жодними належними та допустимими доказами не доведено факт вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 прокурором під час апеляційного розгляду.

Що стосується ризиків у даному кримінальному провадженні, то колегія суддів приходить до переконання, що матеріалами клопотання беззаперечно доведена можливість ОСОБА_4 незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показань та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки, за показами ОСОБА_8 під час допитів та слідчого експерименту, підозрюваний схильний до насильства та зухвалої поведінки.

Водночас, під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не було доведено «поза розумним сумнівом» наявності ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки доводи прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_4 не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки та переховувався від органів досудового розслідування, внаслідок чого був оголошений в розшук, є голослівними, так як жодних юричидично зафіксованих випадків таких порушень підозрюваним, стороною обвинувачення до суду надано не було. Також прокурор повідомив, що на даний час ОСОБА_4 вніс, визначеною слідчим суддею заставу, і він звільнений з-під варти.

Крім того, колегія суддів зауважує, що прокурором не було надано доказів на підтвердження необхідності застосування до підозрюваного саме найбільш суворого виду запобіжного заходу та, відповідно, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому, слідчий суддя, вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу, не в повній мірі дотримався вимог ст.178 КПК України, зокрема не врахував, що підозрюваний фактично проживає в АДРЕСА_1 .

Зважаючи на вказані обставини, підозрюваному ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби за адресою: АДРЕСА_1 , - із встановленням відповідних процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, саме такий вид запобіжного заходу, на даній стадії досудового розслідування, буде достатнім для гарантування його належної процесуальної поведінки та запобігання встановленим ризикам.

З огляду на викладене, колегія судді приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваного підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню як постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 27 травня 2020 року про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , - з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти)для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали та покладених на підозрюваного обов`язків до 24 липня 2020 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3