Справа № 276/1932/20
Провадження по справі 1-кп/276/114/21

У Х В А Л А
04 січня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в підготовчому провадженні кримінальне провадження №0000257 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2

ст. 186, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст.125 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

До суду надійшов обвинувальний акт щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст.125 Кримінального кодексу України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку щодо призначення провадження до судового розгляду, оскільки справа підсудна Володарсько-Волинському районному суду Житомирської області, підстав для закриття або зупинення провадження по справі не вбачається, обвинувальні акти складено відповідно до вимог КПК України, що розгляд справи повинен відбуватися у відкритому судовому засіданні з участю обвинуваченого, потерпілих та свідків згідно поданого ним списку. Також просив доручити органу пробації підготувати досудову доповідь відносно обвинуваченого.

Крім того, прокурор підтримав подане ним разом з обвинувальним актом клопотання про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави. В обгрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, в якого судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні кримінальні правопорушення. Сторона обвинувачення вважає, що наразі існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідка, вчинити інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Мотивами застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є те, що він після вчинення тяжких корисливих злочинів продовжив свою злочинну діяльність, вчинив ряд умисних кримінальних правопорушень проти власності та проти життя та здоров`я особи, не працює, злочини скоював щодо самотніх жінок, у нічний час, що в ході вчинення грабежу обвинувачений застосував насильство, що прямо підтверджує те, що останній цілком здатен впливати на потерпілу ОСОБА_6 .

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали позицію прокурора щодо призначення справи до судового розгляду. ОСОБА_7 також підтримала клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, в той час як потерпіла ОСОБА_6 не наполягала на утриманні обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений підтримав позицію прокурора щодо призначення справи до судового розгляду, проти клопотання прокурора заперечував, зазначив, що вину визнає, на всі виклики до слідчого і суду з`являвся, жодного разу не ухилявся, на потерпілих жодного впливу не здійснював та не буде здіснювати, має вагітну дружину і 2 неповнолітніх дітей, просив застосувати до нього домашній арешт за місцем його проживання з родиною в

АДРЕСА_1 .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти призначення справи до судового розгляду не заперечував, разом з тим, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що згідно ст. 115 КПК України строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчився ще о 24 годині 03.01.2020 року, відповідно до обвинувального акту будь-якого насильства при вчиненні грабежі, у тому числі застосування ножа, його підзахисному не інкримінується. При цьому у діях ОСОБА_4 відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, оскільки при вчиненні ним грабежу була відсутня ознака повторності, так як згідно ст. 108 КК України судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, у ОСОБА_4 погашена.

Крім того захисник зазначає, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, сім`ю, до затримання працював офіційно, що підтверджується трудовою книжкою, а тому є соціально адаптованим, від органу досудового розслідування та суду не переховувався, на всі виклики з`являвся, а тому достатнім запобіжним заходом для його підзахисного вважає домашній арешт.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, оглянувши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 та реєстр матеріалів досудового розслідування, дослідивши клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою та додані до нього документи, приходить до висновку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, за наступних підстав.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, вказане кримінальне провадження підсудне Володарсько-Волинському районному суду Житомирської області відповідно до вимог ст. 32 КПК України. Відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України. Кримінальне провадження здійснюється суддею одноособово відповідно до вимог ст. 31 ч.1 КПК України, у відкритому судовому провадженні згідно з ч.2 ст.27 КПК України з участю учасників провадження.

Також, відповідно до вимог ч.5 ст. 314, ст. 314-1 КПК України підлягає задоволенню клопотання прокурора про складення досудової доповіді стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вирішуючи подане прокурором клопотання про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до положень ст.177 КПК України, з урахуванням стадії кримінального провадження, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; дані про особу підозрюваного; розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа; ризики продовження чи повторення протиправної поведінки.

Судом встановлено, що ухвалою Житомирського апеляційного суду від 02.12.2020 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком до 04.01.2021. При обранні запобіжного заходу апеляційний суд керувався наявною на той час підозрою, оголошеною ОСОБА_4 , зокрема, врахував що він підозрюється у скоєнні умисного тяжкого кримінального правопорушення (ч.2 ст. 186 КК України) здійсненого з погрозою застосування ножа, що свідчить про підвищену небезпеку підозрюваного та недостатність застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням вимог ч.5 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені раніше ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд виходить з того, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу змінились, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, зменшились, що уможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Зокрема, зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується, серед іншого, за ч.2 ст. 186 КК України в тому, що він повторно, відкрито 01.11.2020 близько 07 год 30 хв, керуючись корисливим мотивом, у присутності потерпілої

ОСОБА_6 відкрито викрав мобільний телефон марки «Nokia», вартістю 150 грн. та сім-карту ПАТ «Київстар», вартістю 50 грн., після чого залишив місце вчинення злочину.

Таким чином, за результатами розслідування стороною обвинувачення не висунуто обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні грабежі із застосуванням насильства, у тому числі з погрозою застосування ножа, а висунення обвинувачення за ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст.125 Кримінального кодексу України, які є кримінальними проступками, не дають згідно

ч.2 ст. 183 КПК України право на застосування до нього виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, заслуговують на увагу доводи захисника щодо помилкової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України за ознакою повторності вчинення ним даного злочину.

Згідно обвинувального акту та наданих в судовому засіданні пояснень прокурора кваліфікуюча ознака повторність випливає з факту судимості ОСОБА_4 вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17.09.2010 за ч.3

ст. 185 КК України (на той час неповнолітній).

Судом встановлено, що призначене за вказаним вироком покарання ОСОБА_4 відбув 21.02.2017 та саме з вказаної дати розпочато строки погашення судимості.

Відповідно до пункту 1 примітки до статті 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Згідно з частиною 4 статті 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.

У статті 89 КК встановлено диференційовані строки погашення судимості залежно від виду і строку покарання, яке відбуте винним, а також від категорії злочинів, до якої відноситься злочин, вчинений особою.

Передбачено погашення судимості перебігом певного строку з дня відбуття особою основного і додаткового покарання. Тривалість цих строків залежить від виду покарання або від категорії злочинів у їх класифікації за тяжкістю.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Згідно з принципом диференціації та індивідуалізації кримінальної відповідальності й покарання, виходячи із загального змісту ст. 89 КК України та з урахуванням ч. 5 ст. 90 цього Кодексу при сукупності злочинів судимість погашається окремо за кожний злочин залежно від категорії ступеня тяжкості злочину.

Відповідно до ст.108 КК України погашення та зняття судимості щодо осіб, які вчинили кримінальне правопорушення до досягнення ними вісімнадцятирічного віку, здійснюється відповідно до статей 88-91 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Такими, що не мають судимості, визнаються неповнолітні: засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання не вчинять нового кримінального правопорушення.

З огляду на викладені приписи законодавства та враховуючи, що з часу відбуття ОСОБА_4 покарання за вчинений ним злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, минуло більше 3 років до вчинення ним нового злочину (грабежу), викликає обґрунтовані сумніви правильність кваліфікації стороною обвинувачення дій обвинуваченого та можливість вчинення ним менш тяжкого злочину, ніж зазначено прокурором. Під час розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу прокурором будь-яких інших вироків стосовно ОСОБА_4 , які б підтверджували наявність судимості за вчинення майнових злочинів не надано.

Таким чином, хоча судом встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, проте, зазначені вище обставини значно зменшують суспільну небезпечність обвинуваченого та вчиненого ним діяння, тяжкість покарання, а відповідно зменшують і настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При цьому судом враховується особа обвинуваченого, який має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні 2 малолітніх дітей, протягом квітня-листопада 2020 року був працевлаштований та мав офіційний дохід, з моменту повідомлення про підозру 06.11.2020 і до взяття під варту з`являвся на виклики слідчого, прокурора та суду, від розслідування не переховувався, нового злочину не вчинив.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на встановлені під час розгляду клопотання та викладені вище обставини, недоведеність прокурором, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, суд вважає за доцільне обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово без застосування електронних засобів контролю.

Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; уникати спілкування зі свідками чи потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, доводи захисника про те, що згідно ст. 115 КПК України строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчився ще о 24 годині 03.01.2020 року та у нього закінчився строк дії запобіжного заходу, суд відхиляє як необґрунтовані з огляду на те що ухвалою Житомирського апеляційного суду від 02.12.2020 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком до 04.01.2021, а не до 03.11.2021, а тому відповідно до ч. 3 ст. 115 КПК України запобіжний захід ОСОБА_4 встановлено до 24 години 4 січня 2021 року.

На думку суду, вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_4 обов`язки зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31, 176-178, 181, 196-197, 314, 315, 331, 369-372, 376, 395 КПК України суд,-

постановив :

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0000257 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст.125 Кримінального кодексу України, у відкритому судовому проваджені суддею одноособово на 15 січня 2021 року на 13 годину 00 хвилин в залі суду Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області.
Уповноваженій особі Хорошівського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області надати досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .
В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих та свідків згідно списку.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.
Відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Обрати стосовно обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю.
Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком до 05 березня 2021 року (включно).
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
1. прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
2. не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;
3. уникати від спілкування зі свідками чи потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі не виконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Встановити строк дії ухвали до 05.03.2021 року (включно).
По закінченню даного строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Зобов`язати уповноважених працівників органів Національної поліції доставити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Хорошівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.
Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, винесене за результатами судового розгляду кримінального провадження.

Повний текст ухвали оголошений 11.01.2021 року о 10 год.15 хвилин.

Суддя ОСОБА_1