Єдиний унікальний номер 741/1022/20
Номер провадження 1-в/741/33/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області в складі:

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Носівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» про звільнення від призначеного покарання з випробуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 20 червня 2018 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Носівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_1 від покарання, призначеного вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 червня 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням іспитового строку.

У судовому засіданні представник Носівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області ОСОБА_2 підтримав клопотання, просив звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з підстав, викладених у змісті подання.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення подання. Свою позицію мотивував тим, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, які він вчинив у період відбування покарання з випробуванням, тобто іспитовий строк повністю не відбув. Кримінальні провадження з обвинувальними актами відносно ОСОБА_1 перебувають на розгляді в інших судах.

Засуджений ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місцем розгляду справи шляхом направленням судових повісток про виклик до суду до Київського слідчого ізолятора, де він тримається під вартою для вручення ОСОБА_1 .. Засуджений не подав жодних клопотань, не просив про відкладення розгляду подання чи про розгляд подання в режимі відеоконференції.

Суд уважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 , оскільки у відповідності до ч. 5 статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, заслухавши представника Носівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області, прокурора, засудженого, робить висновок, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 78 КК України встановлено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Згідно з положеннями ст. ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку. Питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються, в тому числі, судом за клопотанням (поданням) інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 червня 2018 року ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. Звільнення від відбування покарання з випробуванням було пов`язано з покладанням судом на засудженого для контролю за його поведінкою в період іспитового строку обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

За даними вимоги до УІП КП "102" ГУНП в Чернігівській області від 04 травня 2020 року № 35/16/536-20 до суду передано обвинувальні акти у кримінальному провадженні № 0000448 13 грудня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 309 КК України та у кримінальному провадженні № 0001943 21 травня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України.

У матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_1 № 3-2019 наявний Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, за даними якого 27 жовтня 2018 року за № 0000448 внесені відомості за ч. 1 ст. 309 КК України. У даному провадженні обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 направлено до суду 13 грудня 2018 року.

Учасники судового провадження вказали, що рішення у кримінальному провадженні №0000448 не прийнято, обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 309 КК України перебуває на розгляді в суді.

Також у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0001943, за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, рішення у провадженні не прийнято.

Згідно із визначеною ст. 9 КПК України законністю, як загальною засадою кримінального провадження, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Отже, розглядаючи відповідні подання, суд відповідно до даного принципу має його вирішити у відповідності до вимог закону.

За правилами ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання полягає у відповідному випробуванні засудженої особи протягом чітко визначеного періоду шляхом покладення на неї певних обов`язків та застосування до неї відповідних пробаційних процедур. Метою такого випробовування є перевірка того чи може особа не відбувати вже визначене їй вироком суду покарання.

Зі змісту ч. 3 ст.75 та ч.1ст.78 КК України випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є невчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину.

Обвинувальні вироки у кримінальних провадженнях, в яких засуджений ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку кримінальних правопорушень, на час розгляду подання не постановлено.

Поряд з цим, для того, щоб суд вирішив питання про звільнення особи від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку необхідно встановити, що особа саме протягом вказаного іспитового строку не вчинила нового злочину, тобто суд має встановити, що особа витримала випробування та не потребує покарання, яке вже було їй призначене вироком суду, що набрав законної сили.

У разі ж надання суду достатніх відомостей, які не дають змоги таке стверджувати, звільнення засудженого від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку буде передчасним, оскільки такі докази можуть спростовувати факт виправлення особи та те, що вона витримала призначене вироком суду випробовування.

Встановлені факти, що на час розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання на підставі ч. 1 ст. 78 КК України до суду скеровані обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України вказують на те, що засуджений обвинувачується у вчиненні нових злочинів під час іспитового строку.

Правилами ч. 1 ст. 71 КК України визначено, що у разі якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України вбачається, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

До розгляду по суті кримінальних проваджень щодо ОСОБА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, що мали місце в період іспитового строку, є неможливим вирішення питання про звільнення останнього від призначеного йому покарання за закінченням іспитового строку у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів невчинення ним злочину у період іспитового строку.

Суд зазначає, що у такому випадку жодним чином не порушується презумпція невинуватості особи, оскільки відповідно до такої презумпції особа вважається невинуватою у вчиненні інкримінованого правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ст. 17 КПК України).

З аналізу вказаної презумпції слідує, що вона, головним чином, покликана забезпечити права особи, яка не має статусу засудженої особи, на належне поводження з нею як з невинуватою, на закріплення обов`язків саме держави довести вину такої особи, на визначення певних гарантій для такої особи від свавілля.

Проте, як вказано вище, випробування особи протягом іспитового строку стосується вже засудженої особи за вироком суду, який набрав законної сили, і відповідні визначені законом процедури по перевірці того, чи витримала така засуджена особа відповідне випробовування, жодним чином не порушує презумпцію невинуватості.

Презумпції невинуватості не порушує рішення про відмову у звільненні від вже призначеного покарання по закінченню іспитового строку за наявності доказів того, що особа обвинувачується у вчиненні нового злочину в період іспитового строку (що може вказувати на передчасність однозначного висновку, що особа витримала визначене їй судом випробування), оскільки таке рішення жодним чином не стосується заборон та обов`язків, ґарантованих презумпцією невинуватості, воно стосується інших обставин та іншого етапу кримінального переслідування.

Оскільки суду на час розгляду даного клопотання надані відомості, що засуджений ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів у період іспитового строку, провадження за якими перебувають на стадії судового розгляду, то це унеможливлює прийняття рішення про звільнення такого засудженого від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, бо таке рішення буде передчасним без вирішення відповідним судом рішення про винність або невинуватість особи у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Ураховуючи наведене, підстави для звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання, призначеного вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 червня 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з закінченням іспитового строку відсутні.

Таке звільнення суд вважає передчасним, оскільки, в разі доведення вини засудженого у вчиненні в період іспитового строку злочину, йому має бути призначено покарання за правилами ст. 71 КК України.

Безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила новий злочин, порушує такі загальні засади кримінального провадження, як законність та рівність перед законом і судом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Носівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Чернігівській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_1 після закінчення іспитового строку відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_3