Справа № 520/8365/18
Провадження № 1-кп/947/441/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представник потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 07.11.2017 рокувідносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія, Одеської області, українця, громадянина України, СПД-ФОП, із вищою освітою, одруженого, має малолітнього сина 2009 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, приблизно о вересні-жовтні 2017 року, у ОСОБА_6 , виник умисел, на самовільне зайняття земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_2 , яка належить Одеській міській раді в особі територіальної громади м. Одеси, для здійснення у подальшому самовільного будівництва на ній.
Відповідно до інформації Департаменту комунальної власності ОМР, земельна ділянка за адресою: м. Одеса, вул. Василя Симоненка, 16/1 відноситься до комунальної власності та рішення щодо передачі її фізичним чи юридичним особам у власність чи користування Одеською міською радою не приймались.
Приблизно в жовтні 2017 року (більш точний час встановити не надалось можливим), ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел,достовірно усвідомлюючи той факт, що право розпорядження зазначеною земельною ділянкою, належить виключно територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності, заздалегідь розуміючи, що у нього відсутній договір на право користування (оренди) чи права власності на зазначену земельну ділянку та законних підстав його виникнення і набуття, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого самовільного будівництва на ній та державної реєстрації речових прав на зазначене нерухоме майно, всупереч вимог ст. 14 Конституції України, ст. ст. 80, 83, 116, 124, 125, 126 Земельного кодексу України, вчинив самовільне зайняття земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Василя Симоненка, СТ «Шляховик» за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 , будучи членом СТ «Шляховик» та користувачем садового будинку, розташованого у зазначеному СТ, діючи умисно, приблизно на початку жовтня 2017 року, на суміжній земельній ділянці із вказаним будинком, розпочав будівельні роботи з будівництва будівлі шляхом проведення земляних робіт по плануванню майданчика, встановлення дерев`яної опалубки та зведення металевого арматурного каркасу та встановлення тимчасової огорожі на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 275 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , всупереч встановленого законодавством порядку будівництва на земельних ділянках будівель, без належного дозволу на їх проведення та затвердженого проекту, із залученням сторонніх осіб - робітників, не повідомляючи їм про свої злочинні наміри, тобто здійснив самовільне будівництво у вигляді фундаменту для будинку.
В подальшому, ОСОБА_6 ,13.12.2017 уклав з ПП «Земельно-житловий центр «Ресурс» договір №264 про надання послуг щодо проведення комплексу геодезично-вишукувальних робіт земельної ділянки для обслуговування садового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Одночасно з цим, ОСОБА_6 , 13.12.2017, уклав з ПП «Земельно-житловий центр «Ресурс» договір №94/1 про проведення робіт з технічної інвентаризації об`єкту нерухомого майна, за результатами проведення якої було проведено технічну інвентаризацію садового будинку з господарським будівлями та спорудами АДРЕСА_3 та інвентаризатором ОСОБА_7 установлено, що зазначений садовий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 641 кв.м., до складу якої всупереч установленого законом порядку включено самовільно зайняту земельну ділянку, яку позначено як город та відображено на схематичному плані земельної ділянки, про що 22.12.2017 виготовлено та виданоПП «Земельно-житловий центр «Ресурс»(ЄДРПОУ 3416837) технічний паспорт на ім`я ОСОБА_6 як замовника технічної інвентаризації.

08.02.2018 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про державну реєстрацію об`єкту житлової нерухомості типу садовий будинок, загальною площею 23,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), який розташований на земельній ділянці площею: 641 кв.м., за ОСОБА_6 , без будь-яких документів, які дають право користування та/або право власності на земельну ділянку за зазначеною адресою, що відповідно до діючого законодавства є обов`язковою підставою для про ведення державної реєстрації. Згідно висновку судової оціночно-земельної експертизи ОНДІСЕ за № 18-2302 від 25.06.2018 ринкова вартість самовільно зайнятої земельної ділянки площею 275 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 08.02.2018 (без урахування ПДВ) складає 526366 гривень 50 копійок (п`ятсот двадцять шість тисяч триста шістдесят шість гривень п`ятдесят копійок).

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 діючи в період часу з жовтня місяця 2017 року по теперішній час,самовільно здійснив будівництво у вигляді фундаменту для будинку на самовільно зайнятій земельній ділянці, площею 275 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яким завдав значної майнової шкоди її законному володільцю - Одеській міській раді в особі територіальної громади м. Одеси на суму 526366 гривень 50 копійок (п`ятсот двадцять шість тисяч триста шістдесят шість гривень п`ятдесят копійок).

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 3 ст. 197-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: самовільне будівництво споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, яким завдано значної шкоди її законному володільцю.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, обґрунтування викладені в письмовому клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки дійсно закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності передбачений ч.3 ст. 197-1 КК України.

Представник потерпілого ОСОБА_5 не заперечував, при наявності підстав, проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, представник потерпілого ОСОБА_5 , просив залишити без розгляду заявлений цивільний позов.

Обвинуваченому ОСОБА_6 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 49 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання заявлене його захисником та просив його задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти задоволення клопотання, суд вважає, що заявлене клопотання є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років. З позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Згідно ч.2 ст. 12 КК України дані злочини відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
З наданих прокурором відомостей, ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 не ухилявся від кримінальної відповідальності та не вчиняв будь-якого іншого злочину, що дає суду підстави дійти висновку, що строки давності в період з жовтня місяца 2017 року до часу вирішення клопотання, який складає три роки, не переривалися.
Таким чином, виходячи з системного аналізу норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Так, судом встановлено, що злочин передбачений ч.3 ст. 197-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 вчинено ним в жовтні місяці 2017 року, отже, після вчинення зазначеного злочину до дати вирішення питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності, минуло три роки, у зв`язку з чим ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Разом з цим, судом у повному обсязі перевірено наявність доказів на підтвердження факту вчинення особою інкримінованого злочину та правильність його правової кваліфікації, данні на підтвердження обставин, які свідчать про те, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності та відповідної правової підстави.
Перевіривши законність заявленого клопотання захисника ОСОБА_4 підтриманого обвинуваченим ОСОБА_6 , з огляду на те, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , є нетяжким злочином, та з моменту вчинення якого минуло три роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відносно ОСОБА_6 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження № 0000092 від 07.11.2017 рокувідносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч. 3 КК України - закриттю.
Крім того, в ході судового розгляду, представником потерпілої сторони ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної в наслідок кримінального правопорушення в розмірі 526 366 гривень 50 копійок.
Відповідно до п. 7 Постанови пленуму ВСУ від 31.03.1989 №3 «Про практик застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
При цьому, у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, цивільний позов не розглядається, а має бути залишений без розгляду.
Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги представника потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_6 закрито з нереабілітуючих підстав, потерпіла має право вирішити питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи, що процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку (ст. 124 КПК України), а тому витрати за проведення судової оціночно-земельної експертизи Одеським науково дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України за висновком експерта № 18-2302 від 25.06.2018 року у розмірі 9152 гривень віднести на рахунок держави.
Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст.128,284,286,288,369-372,395КПК України, ст. 49 КК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 підтримане ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження за № 0000092 від 07.11.2017 рокувідносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч. 3 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 197-1 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000092 від 07.11.2017 рокувідносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч. 3 КК України, закрити.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 526 366 гривень 50 копійок, залишити без розгляду.
Процесуальні витрати за проведення судової оціночно-земельної експертизи Одеським науково дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України за висновком експерта № 18-2302 від 25.06.2018 року у розмірі 9152 гривень - віднести на рахунок держави.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1