Справа № 953/3972/20
н/п 1-кс/953/7028/20
"14" вересня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
Заявник зазначає, що 06.03.2020 державний реєстратор прав на нерухоме майно Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 прийняв рішення №51510484 від 06.03.2020, на підставі якого в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності №35838724 на зазначені нежитлові приміщення, які належать Азово-Чорноморській інвестиційній компанії у формі ТОВ за ТОВ «Фінансова компанія «Женева». На даний час Колегія Міністерства юстиції України розглянула скаргу та 11.06.2020 р. склала висновок про порушення державним реєстратором ОСОБА_5 під час прийняття рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та видала наказ №2184/5 від 24.06.2020, яким задоволено скаргу Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю; скасовано рішення від 06.03.2020 №51510484, прийняте державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 . Накладений арешт на нежитлові приміщення позбавляє можливості виконати наказ Міністерства юстиції України №2184/5 від 24.06.2020 та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування рішення державного реєстратора ОСОБА_5 №51510484 від 06.03.2020
Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Прокурор до судового засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заперечень до суду не надійшло, хоча про день та час розгляду клопотання повідомлений належним чином.
Старший слідчий СВ Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, надав письмові заперечення, посилаючись на те, що відчуження нежитлових приміщень в подальшому унеможливить проведення призначених експертиз та відшкодування матеріальної шкоди.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Підставою застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна стало те, що зазначене нерухоме майно, відповідає критеріям ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій.
Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 13.03.2020 р., арешт на вищевказані нежитлові приміщення був накладений з метою збереження речових доказів. З посиланням на ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя зазначив про доведену необхідність накладення арешту на вказані приміщення з метою збереження речових доказів та відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому, ч. 3 вказаної статті встановлено, що у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Так, заявник зазначає, що 06.03.2020 державний реєстратор прав на нерухоме майно Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 , прийняв незаконне рішення №51510484 від 06.03.2020, на підставі якого в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності №35838724 на нерухомі приміщення третього поверху № 1-6, 8-20, літ. «А-3», загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 96, які належать Азово-Чорноморській інвестиційній компанії у формі ТОВ за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева».
Згідно з доданими до клопотання доказами, 13.03.2020 за вих. №20 Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі ТОВ звернулася до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 №51510484 від 06.03.2020. За результатами розгляду зазначеної скарги Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції склала висновок від 11.06.2020, в якому вказала на порушення державним реєстратором ОСОБА_5 під час прийняття оскаржуваного рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі зазначеного висновку Колегії від 11.06.2020 Міністерство юстиції України видало наказ №2184/5 від 24.06.2020, яким задоволено скаргу Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі ТОВ, скасовано рішення від 06.03.2020 №51510484, прийняте державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 ;
З листа Міністерства юстиції України №3019/19.1.2/-20 від 10.07.2020 щодо виконання наказу, посадові особи Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України позбавлені можливості виконати наказ Міністерства юстиції України №2184/5 від 24.06.2020 та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування рішення державного реєстратора ОСОБА_5 №51510484 від 06.03.2020.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження є запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості, забезпечення вирішення завдань кримінального провадження у розумні строки.
При цьому, виходячи зі змісту загальних засад застосування заходів забезпечення кримінального провадження, закріплених ст. 132 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про застосування таких заходів повинен враховувати, у тому числі питання, чи потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
Таким чином застосування заходів забезпечення кримінального провадження повинно узгоджувати у собі мету забезпечення виконання завдань кримінального провадження зі ступенем обмеження прав, свобод та інтересів осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
З огляду на зміну обставин справи, видання наказу Міністерства юстиції України №2184/5 від 24.06.2020, яким скасовано рішення державного реєстратора ОСОБА_5 №51510484 від 06.03.2020, на підставі якого державний реєстратор вніс в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис №35838724 про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення третього поверху № 1-6, 8-20, літ. «А-3», загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 96, з Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі ТОВ на ТОВ «ФК «Женева», ураховуючи необхідність досягнення балансу між інтересами досудового розслідування та ступенем втручання у права осіб, слідчий суддя вбачає, що клопотання підлягає задоволенню.
З урахуванням зазначеного, ухвала слідчого судді від 13.03.2020 у справі в частині заборони ТОВ «ФК «Женева» розпоряджатися і користуватися нежитловими приміщеннями третього поверху № 1-6, 8-20, літ. «А-3», загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 96, та в частині передачі вказаних нежитлових приміщень на час проведення досудового розслідування на відповідальне зберігання та користування Азово?Чорноморській інвестиційній компанії у формі ТОВ від 09.03.2020 скасуванню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 174, 309, 369-376 КПК України,
Задовольнити клопотання представника Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3 .
У задоволенні клопотання в частині скасування арешту накладеного шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» розпоряджатися і користуватися нежитловими приміщеннями третього поверху № 1-6, 8-20, літ. «А-3», загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 96 та в частині передачі зазначених нежитлових приміщень передачі на відповідальне зберігання та користування Азово?Чорноморській інвестиційній компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю - відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1