Провадження №11-кп/801/1057/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2020 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000007 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.07.2020, яким засуджено
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі п`ять тисяч сто гривень в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Вирішено долю арештованого майна та стягнуто процесуальні витрати.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 02.01.2019 близько 12:00год, керуючи технічно справним автомобілем марки «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Батозької в місті Вінниці зі сторони вул. Стрілецької в напрямку вул. А. Янгеля. В районі електроопори №12 ОСОБА_7 не вжив своєчасних заходів для зупинки керованого ним автомобіля в момент об`єктивної появи в полі його зору пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину по розмітці нерегульованого пішохідного переходу, справа наліво по ходу його руху, в результаті чого з необережності допустив на останнього наїзд.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав наступні тілесні ушкодження: сполучна травма тіла, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, поверхнева забійна рана потиличної ділянки, садно носа, пошкодження великогомілкової коллатеральної та задньої схрещеної зв`язок лівого колінного суглобу. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №60 від 18.02.2019, вищевказані ушкодження належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння та не супроводжувались загрозливими для життя явищами, однак за своїм характером потягли тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи №153 від 21.03.2019, у дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «Пежо Експерт» ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «Пежо Експерт» до смуги руху пішохода, тобто шляхом виконання вимог п.18.1 Правил дорожнього руху. У дорожній обстановці що склалася, в діях водія ОСОБА_7 , вбачається невідповідність вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить змінити вирок суду, пом`якшивши призначене обвинуваченому покарання виключивши з вироку призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має позитивні характеристики, працює за межами м. Бердичів, має на утриманні неповнолітню дитину, дружину, яка є вагітною, матір та бабусю, які є пенсіонерами.
Крім того, захисник вказує на відсутність претензій збоку потерпілого, відсутність тяжких наслідків спричинених злочином та обставин, що обтяжують покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання та неврахування судом таких пом`якшуючих покарання обставин, як надання потерпілому допомоги відразу після вчинення ДТП та наявності у нього на утриманні матері та бабусі.
Також адвокат просив долучити додаткові характеризуючі матеріали на свого підзахисного.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, думку адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника з викладених у ній підстав, прокурора, який просив апеляційну скаргу адвоката залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла наступного.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Статтею 50 КК України передбачено, що рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.
Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На переконання апеляційного суду, таких вимог закону судом першої інстанції було дотримано.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку суду, ніким не оскаржуються, а тому він в цій частині не переглядається.
Покарання є заходом примусу та має на меті не лише кару, а і виправлення засудженого та запобігання вчиненню інших злочинів.
Виходячи із принципів і мети покарання суд призначив його ОСОБА_7 необхідне і достатнє та таким, що відповідає вимогам ст.50, 65 КК України.
При призначенні покарання суд керувався нормами статей 50, 65 КК України, із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та наявності обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, в тому числі: визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, наявність у обвинуваченого на утриманні неповнолітньої дитини, суд призначив винному покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Зважаючи на наведене, а також, що обвинувачений раніше був несудимий, злочин, за який він засуджений не є тяжким, що за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, враховуючи особу обвинуваченого, думку потерпілого, місцевий суд визнав за можливе застосувати до обвинуваченого найм`якіше покарання по виду та наближене до мінімального по розміру передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Що стосується апеляційної скарги обвинуваченого в частині скасування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, колегія суддів приходить такого висновку.
Санкція ч. 1 ст. 286 КК України з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність має альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на наближений до мінімального строк, а саме: 1 рік, що обґрунтовується фактичними обставинами скоєння ДТП - наїзд пішохода на пішоходному переході. Наслідків скоєного можна було уникнути за умови дотримання швидкості руху транспортного засобу та належного ставлення до дотримання ПДР під час наближення до пішохідного переходу.
Суд не бере до уваги твердження адвоката про неможливість утримувати сім`ю в разі позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, оскільки він вчинив злочин у січні 2019 року, а працювати на посаді підсобного робітника у ФОП ОСОБА_10 він почав лише 22.01.2020, більш ніж через рік після вчинення ДТП, що не перешкодило йому утримувати родину.
Крім того, посада підсобного робітника не передбачає обов`язкової наявності права керування транспортними засобами.
Посилання захисника на утримання ОСОБА_7 матері та бабусі не відповідає наявним в матеріалах кримінального провадження документам, оскільки ОСОБА_7 постійно проживає в іншому населеному пункті ніж його матір та бабуся, а також суду не надано жодних доказів того, що вони потребують постійної допомоги та піклування.
Істотних порушень вимог КПК, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити його без змін.
З огляду на вказане, апеляційну скаргу адвоката слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 - без змін.
Керуючись ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.07.2020 щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4