Провадження № 11-кп/4808/415/20
Категорія ст. 537 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду
в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника

органу пробації ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу місцевого суду та ухвалити рішення про відмову в задоволенні подання начальника Івано-Франківського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що вважає ухвалу постановленною з порушенням норм процесуального права. Вказує, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, на які він посилався, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому викладене в ухвалі не відповідає фактичним обставинам справи. Посилаючись на зміст ч. 2 ст. 78 КК України, наголошує на тому, що при скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відбуває покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення. Звертаючи увагу на положення ст. 164 КВК України, зазначає, що суд не з`ясовував у представника інспекції, чи надсилались йому запрошення для його виклику, та які заходи були вжиті для його розшуку. Пояснює, що в матеріалах справи відсутні дані про те, чи дійсно дії щодо його виклику та попередження про зміну днів реєстрації були вчинені інспекцією. Зауважує, що представник пробації в судовому засіданні не заперечував того факту, що про необхідність прибути для реєстрації повідомляли не його особисто, а його дружину в телефонному режимі, проте він таких повідомлень не отримував. Вважає, що судом не надано належної оцінки його доводам про те, що в нього на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей та бабуся похилого віку, через запровадження на території України карантину він не мав можливості їх забезпечувати і лише тому на декілька тижнів виїздив за межі Івано-Франківської області на тимчасові заробітки. Також вказує, що судом не враховано його сімейне становище, міцність соціальних зв`язків, його прагнення стати на шлях виправлення та ніколи в майбутньому не вчиняти кримінально-карних дій.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2020 року задоволено подання начальника Івано-Франківського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про вирішення питання про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, направлено ОСОБА_7 , засудженого за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 січня 2020 року за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, після затримання до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, - для відбуття призначеного покарання.

Суд першої інстанції мотивував таку позицію тим, що відповідно до матеріалів особової справи на засудженого 31 березня 2020 року ОСОБА_7 встановлено дні явки на реєстрацію - 1 та 2 середа кожного місяця. Однак, 03 червня 2020 року засуджений ОСОБА_7 не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин, а станом на 10 червня 2020 року він не працевлаштувався та не звернувся із заявою про надання статусу безробітного, чим порушив покладені на нього вироком суду обов`язки. 10 червня 2020 року ОСОБА_7 попереджено про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Того ж дня відповідною постановою органу пробації йому змінено дні явки на реєстрацію 1, 2 і 3 середа кожного місяця. Однак, 01 липня 2020 року, 08 липня 2020 року та 15 липня 2020 року засуджений без поважних причин систематично порушував обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Крім цього, 02 липня 2020 року та 09 липня 2020 року ОСОБА_7 не з`явився на виклики до органу пробації, про причини не повідомив. Під час розгляду подання представник органу пробації також повідомила, що ОСОБА_7 05 серпня 2020 року також не з`явився на реєстрацію без поважних причин, чого засуджений не заперечив. В той же час повідомлені засудженим ОСОБА_7 суду причини неявки на реєстрацію та виклики до органу пробації, а також непрацевлаштування, а саме вимушений виїзд за межі м. Івано-Франківськ в Київську область на заробітки, - суд визнав неповажними, при цьому зауважив, що такі дії останнього всупереч покладених вироком суду обов`язків також не були погоджені з органом пробації. Враховуючи вищенаведене, а також те, що засуджений ОСОБА_7 , до якого 10 червня 2020 року уповноваженим органом з питань пробації застосовано письмове попередження, продовжує систематично не виконувати покладені на нього вироком суду обов`язки і такі його дії свідчать про небажання стати на шлях виправлення, суд дійшов висновку, що є всі правові підстави, передбачені в ч. 2 ст. 78 КК України, для задоволення подання, скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_7 просив задовольнити апеляційну скаргу, з мотивів, викладених у ній, пояснив, що не виконує покладені на нього обов`язки через необхідність утримувати сім`ю;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги;

- представник органу пробації пояснила, що засуджений ОСОБА_7 систематично не виконує покладені на нього обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, особової справи ОСОБА_7 з органу пробації, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, дотримався вказаних вимог закону.

ОСОБА_7 вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 січня 2020 року (а.п. 66-69) визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, йому на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів - позбавлення волі на строк три роки та підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

31 березня 2020 засудженому ОСОБА_7 роз`яснені покладені на нього вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 січня 2020 року обов`язки, права згідно зі ст. 15 Закону України «Про пробацію», обов`язки відповідно до ст. 164 КВК України. Крім того засуджений ознайомлений зі змістом ст. 166 КВК України про те, що у разі невиконання ним обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичне вчинення правопорушень, що призводять до адміністративних стягнень і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації внесе до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (а.о.с. 25).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

За приписами ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

17 липня 2020 року начальник Івано-Франківського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області звернувся з поданням, де просить вирішити питання про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання(а.п. 79).

Суд першої інстанції задовольнив таке подання та, на думку суду апеляційної інстанції, правильно прийняв таке рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Тобто, для направлення засудженого для відбування призначеного вироком покарання під час іспитового строку згідно з ч. 2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання в пункті 10 зазначив, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

З матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що згідно з постановою від 31 березня 2020 року (а.о.с. 28) йому встановлено дні явки на реєстрацію - перша і друга середа кожного місяця, з чим він ознайомлений.

Проте, 03 червня 2020 року засуджений ОСОБА_7 не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (а.о.с. 29) та станом на 10 червня 2020 року він не працевлаштувався та не звернувся із заявою про надання статусу безробітного (а.о.с. 63), чим порушив покладені на нього обов`язки.

В поясненнях від 10 червня 2020 року органу пробації (а.ос. 66) засуджений ОСОБА_7 зазначив, що не з`явився на періодичну реєстрацію, оскільки мав «підзаробіток» і в той день про неї забув, а не працевлаштувався, оскільки не додав в центр зайнятості деякі документи через те, не їх було в першому переліку, який йому надали, та він не міг їх знайти через ремонт в будинку.

10 червня 2020 року органом пробації ОСОБА_7 попереджено про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (а.о.с. 67) та постановою (а.о.с. 68) змінено йому дні явки на реєстрацію - перша, друга та третя середа кожного місяця. Про те, що попередження йому оголошено, а з постановою ознайомлений ОСОБА_7 підтвердив в відповідних документах своїм власноручним підписом 10 червня 2020 року.

Проте, 01 липня 2020 року, 08 липня 2020 року та 15 липня 2020 року засуджений ОСОБА_7 порушував обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (а.о.с. 29).

На виклики до органу пробації (а.о.с. 74, 76) для дачі пояснень щодо неявки на періодичну реєстрацію ОСОБА_7 не з`явився, про причини не повідомив.

За змістом рапорту від 16 липня 2020 року (а.о.с. 77) під час здійснення перевірки за місцем проживання засудженого ОСОБА_7 до будинку потрапити не вдалося, на телефонні дзвінки останній не відповідає. Його дружина в телефонному режимі 16 липня 2020 року повідомила, що він на даний час перебуває вдома, зловживає алкогольними напоями та спить вдень. Вона неодноразово наголошувала про необхідність прибути до органу пробації, оскільки надходили виклики, однак ОСОБА_7 через постійне вживання алкогольних напоїв відмовляється це робити.

Також, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції представники органу пробації повідомили, що ОСОБА_7 до цього часу продовжує порушувати обов`язки, які покладені на нього.

Таким чином, наведені відомості свідчать про те, що ОСОБА_7 не виконує покладені на нього судом, КВК України та Законом України «Про пробацію» обов`язки - не з`являється періодично для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не вжив необхідних заходів для працевлаштування та за направленням уповноваженого органу з питань пробації не зареєструвався як безробітний.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наведені засудженим ОСОБА_7 , який звільнений від відбування покарання з випробуванням згідно з ст. 75 КК України, причини невиконання покладених на нього обов`язків є неповажними.

Наведені ОСОБА_7 обставини, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що об`єктивно унеможливлювали виконання ним покладених обов`язків та не залежали від його волі, більш того, вони вказують на те, що останній не враховував необхідність їх виконання при організації проведення свого часу.

Будучи письмо попередженим про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, ОСОБА_7 продовжив невиконувати покладені на нього обов`язки і не виконує їх по цей час.

Під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б фактично позбавляли можливості засудженим виконувати покладені на нього обов`язки, та документально підтверджених.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи ОСОБА_7 , які викладені у апеляційній скарзі, були предметом перевірки суду першої інстанції, який належним чином розглянув їх, навівши обґрунтування їх оцінки.

Голослівними є пояснення ОСОБА_7 про те, що про необхідність прибути для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації повідомляли не його особисто, а його дружину, та про те, що такий орган не попереджав його про зміну днів реєстрації, оскільки ОСОБА_7 власноручно розписався про те, що його ознайомлено з встановленими днями явки на реєстрацію як на початку, так і після їх зміни (а.о.с. 28, 68).

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що виклики засудженого ОСОБА_7 до органу пробації для дачі пояснень щодо невиконання покладених обов`язків здійснювалися належним чином. Як зазначено в рапорті (а.о.с. 77), дружина в телефонному режимі 16 липня 2020 року повідомила, що надходили виклики та вона неодноразово наголошувала на необхідності прибути до органу пробації.

Твердження ОСОБА_7 про перебування на його утриманні неповнолітніх дітей та бабусі похилого віку, про необхідність їх забезпечувати та труднощі через запровадження на території України карантину самі по собі не спростовують фактів порушення ним покладених на нього обов`язків, а також не вказують на поважність причин їх невиконання.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з часу засудження ОСОБА_7 до покарання з випробуванням минуло лише вісім місяців іспитового строку з двох років призначених вироком, йому було роз`яснено обов`язки 31 березня 2020 року, а 17 липня 2020 року орган пробації вже звернувся з відповідним поданням. За цей незначний проміжок часу засуджений неодноразово порушував умови звільнення його від відбування покарання з випробуванням, а саме: чотири рази не з`являвся на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин, не прибував за викликом до уповноваженого органу з питань пробації та не вжив необхідних заходів для працевлаштування та за направленням уповноваженого органу з питань пробації не зареєструвався як безробітний.

Засудженому ОСОБА_7 було надано можливість довести своє виправлення без відбування призначеного йому покарання, однак встановлені факти свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, про те, що він належних висновків для себе не зробив.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано скасував засудженому ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направив останнього для відбування призначеного покарання.

За таких обставин, ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, ст. 78 КК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2020 року про задоволення подання начальника Івано-Франківського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покараннязалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5