ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 650/1347/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/937/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.164 КК України
У Х В А Л А
іменем України

17 листопада 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000153 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 червня 2020 року, яким:

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Кам`янка Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

засуджено за ч.1 ст.164 КК України на 3 місяці арешту.
Запобіжний захід не застосовувався.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він, ігноруючи рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_10 , починаючи з 07.06.2017 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, грубо порушив обов`язки, які покладаються на батьків Конституцією України та сімейним законодавством, і посягнув на нормальний розвиток і здоров`я дітей, що закріплені в ст.51 Конституції України та Сімейному кодексі України, а саме злісно ухилився від сплати коштів на утримання доньок ОСОБА_11 2004 р.н. та ОСОБА_12 2014 р.н., що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат більш як за 3 (три) місяці та станом на 01.07.2018 року становить 17 576,39 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вважає вирок незаконним, а його висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. В обгрунтування доводів зазначає, що не мав наміру злісно ухилятись від сплати аліментів. Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області про стягнення аліментів він виконував під час перебування на посаді селищного голови, однак заборгованість по сплаті аліментів у нього виникнула під час проходження військової служби за контрактом у період з 10.10.2018 року по 24.04.2020 року, що підтверджено довідкою, виданою військовою частиною НОМЕР_1 від 15.06.2019 року №350 та витягом з наказу військової частини. Наголошує, що державним виконавцем було помилково направлено виконавчий лист до іншої військової частини, що підтверджено постановою від 05.02.2019 року ВП 54215264. Лише наприкінці травня 2019 року виконавчий лист надійшов до військової частини, в якій він проходив службу і з місяця травня 2019 року було розпочато утримання. Апелянт указує, що дохід отримував офіційно та не приховував його, а тому в його діях відсутнє злісне ухилення від сплати аліментів.

Просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину.

У запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_7 просить прийняти до уваги, що виконавчий лист №1 від 13.06.2017 року вчасно надісланий до Білокриницької селищної ради, де обвинувачений ОСОБА_9 працював селищним головою.Він не цікавиться станом виконавчого провадження, ухилявся від явки до суду. Не сплачує кошти на утримання дітей і після розгляду справи. Обвинувачений звільнений з військової служби, проте продовжує ухилятись від сплати аліментів. Вважає, що апелянту призначено надто м`яке покарання.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційні вимоги, наведене обвинуваченим ОСОБА_9 , просив скасувати вирок та закрити кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, думку прокурора про залишення апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення, а вироку без зміни, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, за встановлених та викладених у вироку обставин, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 визнав, що дійсно має заборгованість по аліментам за 2017- 2018 роки в сумі 17 576 гривень. Показав, що, коли він перебував на посаді селищного голови, то сплачував ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей. Однак заборгованість виникла під час проходження ним військової служби у зв`язку з тим, що виконавчий лист було надіслано не в ту військову частину.

Ці заперечення ОСОБА_9 проти висунутого обвинувачення були предметом перевірки в суді першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Винність ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, підтверджується наступними доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_13 про те, що з обвинуваченого ОСОБА_9 за рішенням суду стягнено на її користь аліменти на утримання двох доньок у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. Коли обвинувачений працював селищним головою, то аліменти сплачував, а після звільнення та служби по контракту в АТО виникла заборгованість. Станом на 01.07.2018 року заборгованість по аліментам становила 17 576 грн., а станом на 10.06.2020 року заборгованість становить 42 825 грн.. ОбвинуваченийОСОБА_9 аліменти не сплачує.

З копії виконавчого листа № 650/712/17 від 26.06.2017 року, виданого Великоолександрівським районним судом Херсонської області, вбачається, що з ОСОБА_9 стягнуто на користь ОСОБА_14 на утримання доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.06.2017 року до повноліття дітей.
За інформацію Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області від 07.05.2018 року та копій документів, що містяться у виконавчому провадженні № 54215264 щодо виконавчого листа № 650/612/17, виданого Великоолександрівським районним судом від 26.06.2017 року про стягнення аліментів з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_15 , відповідно до яких боржник на виклик державного виконавця не з`явився, аліменти не сплачує;
З довідкирозрахунку Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області по ВП № 54215264 від 17.07.2018 року, вбачається, що борг ОСОБА_9 по сплаті аліментів станом на 01.07.2018 року становить 17 576,39 грн.;
З довідкирозрахунку Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області по ВП № 54215264 від 10.06.2020 року, вбачається, що борг ОСОБА_9 по сплаті аліментів станом на 10.06.2020 року становить 42 825,13 грн.;
За даними протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього від 25.07.2018 року, ОСОБА_9 мешкає у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , та має автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2121».

Під час перевірки матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_9 притягнуто до кримінальної відповідальності за несплату аліментів на утримання дітей ОСОБА_16 , 2004 року народження, та ОСОБА_12 ,2014 року народження, за період з 07.06.2017 року по 01.07.2018 року.

Згідно із відомостями, наявними в матеріалах справи, станом на 2017 рік ОСОБА_9 обіймав посаду селищного голови і лише 10.11.2017 року його повноваження було достроково припинено, що підтверджено відповідною довідкою Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області №48 від 15.11.2017 року. (а.п.157)

Відповідно до довідки розрахунку по ВП №54215264 загальний борг ОСОБА_9 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_10 на утримання дітей за період з 07.06.2017 року по 01.07.2018 року становить 17 576,39 грн. (а.п .167)

Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечує той факт, що у встановлений період він обіймав посаду селищного голови та отримував заробітну плату.

Згідно наданої апелянтом довідки з військової частини НОМЕР_1 №350 від 15.06.2019 року, ОСОБА_9 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 10.10.2018 року по теперішній час.

Із доказів, долучених до апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , вбачається, що виконавче провадження №54215264 від 05.02.2019 року надійшла до фінансово-економічної служби з поштового відділення наприкінці травня 2019 року.

Згідно наявних в матеріалах провадження викликів державного виконавця від 30.06.2017 року та 27.02.2018 року, ОСОБА_9 викликався до державної виконавчої служби для надання пояснень щодо виниклих боргових зобов`язань по сплаті аліментів за рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області, що підтверджено повідомленнями про вручення поштових відправлень.

(а.п.153-156, 162-163).

У зазначений у викликах період ОСОБА_9 ще не перебував на військовій службі, а отже йому достовірно було відомо про наявність заборгованості по сплаті аліментів з 07.06.2017 року.

Вказівки апелянта про те, що, перебуваючи на посаді голови селищної ради, він сплачував аліменти, не відповідають дійсності, оскільки саме за період обіймання ним вказаної посади з 20.07.2017 року по 31.10.2017 року заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей становила в загальній сумі 7 461, 94 грн. (а.п.157)

Згідно довідки розрахунку №5725 від 18.07.2018 року, загальний борг ОСОБА_9 по сплаті аліментів з 07.06.2017 року по 01.07.2018 року становить 17 576, 39 грн.

На військовій службі ОСОБА_9 перебуває лише з 10.10.2018 року, а тому його доводи про те, що він не мав змоги сплачувати аліменти, оскільки виконавчий лист було надіслано не в ту військову частину, є неприйнятними, оскільки загальна сума боргового зобов`язання складає період, в який ОСОБА_9 військову службу не проходив, йому було достовірно відомо про наявність заборгованості по сплаті аліментів.

Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_9 не ставиться в провину злісне ухилення від сплати аліментів за інший період, зокрема, після 10.10.2018 року.

Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував той факт, що у період з 2017 року по 2018 року він був офіційно працевлаштований та отримував дохід, що жодним чином не виправдовує виникнення у нього заборгованості по сплаті аліментів в сумі 17 576,39 грн..

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта про те, що до його військової частини виконавчий лист надійшов лише наприкінці травня 2019 року, оскільки за відомостями, наявними в матеріалах справи, довідки розрахунку загальної заборгованості була сформована ще в липні 2018 року і жодних доказів того, що апелянту не було відомо про наявність боргу за несплату аліментів не має.

Крім того, згідно із положеннями ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим для виконання.

Обвинуваченим ОСОБА_9 не заперечувались обставини того, що йому відомо про рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області, відповідно до якого він зобов`язаний щомісячно до досягнення дітьми ОСОБА_16 , ОСОБА_12 повноліття сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його заробітків (доходів), а тому вказівки апелянта про те, що виконавчий лист було надіслано не до тієї військової частини, в якій він проходив військову службу, що унеможливило виплату ним аліментів, не можуть прийняті до уваги, оскільки він мав добровільно виконувати судове рішення, про яке йому було відомо.

Як підтверджено матеріалами провадження, обвинувачений ОСОБА_9 перераховував грошові кошти на рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_10 на виконання рішення суду, тобто апелянту було достовірно відомо номер карткового рахунку, на який він зобов`язаний був сплачувати грошові кошти на утримання дітей, однак в добровільному порядку він ці зобов`язання не виконував, а тому несплата боргу по аліментам за період з 07.06.2017 року по 01.07.2018 року є злісним ухиленням особи від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження, а обвинувачений ОСОБА_9 не навів об`єктивних підстав за яких можна дійти висновку, що він дійсно не знав про наявність заборгованості за вказаний період та був позбавлений можливості добровільно виконувати судове рішення.

Наведені вище докази узгоджуються між собою щодо обставин учинення ОСОБА_9 злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей за період з 07.06.2017 року по 01.07.2018 року, що в загальній сумі становить 17 576, 39 грн., які є належними, допустимими, достовірними та достатніми, які у своїй сукупності прямо викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Отже, сукупність наведених у вироку доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, свідчать про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 доведена повністю, його дії за ч.1 ст.164 КК України кваліфіковані правильно.

Тому доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, не грунтуються на матеріалах справи.

У зв`язку з чим, підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить.

Призначаючи ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, що він задовільно характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням яких дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому покарання у виді арешту в межах санкції ч.1 ст.164 КК України.

Таке покарання за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження продовження ним протиправних дій, і не може вважатися явно несправедливим чи недостатнім для досягнення мети покарання. Крім того, призначене обвинуваченому покарання не є найсуворішим, яке передбачено санкцією вказаної статті.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Тому, зважаючи на доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та заявлені ним вимоги, його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок без зміни.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 червня 2020 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4