Сарненський районний суд
Рівненської області _________________________________________________
Справа № 572/3098/20
Провадження № 1-кс/572/31/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_6 у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000842, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпилівка Сарненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, громадянина України, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_6 , в провадженні якої перебуває розслідування, за згодою прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернулася до Сарненського районного суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Обґрунтовуючи подане клопотання, слідчий посилається на те, що досудове розслідування не можливо закінчити до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 22 листопада 2020 року, внаслідок складності провадження та для цього необхідно вчинити ряд слідчих та процесуальних дій з метою повного та всебічного дослідження обставин вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, виявлення обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання. При цьому, ризики, передбачені ст. 177 КПК України та встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не зменшилися та продовжують існувати, а відтак виникла необхідність у продовженні триманні підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, оскільки запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Вислухавши прокурора, який в судовому засіданні клопотання підтримав та просить задовольнити, а також підозрюваного та його захисника, які просили застосувати домашній арешт, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно матеріалів клопотання ОСОБА_5 підозрюється в тому, що приблизно в другій декаді жовтня 2020 року (точно часу досудовим розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та третя невстановлена на даний час органом досудового розслідування особа, перебуваючи в місті Сарни Рівненської області, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, попередньо домовилися між собою умисно вчинити напад на домоволодіння подружжя з осіб похилого віку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою заволодіння належним їм майном із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за наступних обставин.

Реалізовуючи свій протиправний намір ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою та спільно в групі з ОСОБА_7 та третьою невстановленою на даний час органом досудового розслідування особою, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, переслідуючи корисливий мотив та маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, 19 листопада 2020 року, приблизно о 20 год. 00 хв. прибули до господарства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому, переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, з метою виконання свого злочинного умислу, через ворота, увійшли на територію домоволодіння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Після чого, в той момент коли ОСОБА_9 перебувала на території подвір`я, застосувавши до неї насильство, яке є небезпечне для життя та здоров`я та виразилося у здавлені органів шиї руками, вчинили напад на потерпілу, зв`язавши за допомогою поліпропіленових стяжок, руки та ноги, встромивши до ротової порожнини тканину у вигляді «кляпу», тим самим позбавивши її можливості вільно пересуватися, відвели до господарського приміщення, де перев`язали очі та шию рушником, накрили покривалами та вийшли з вказаного приміщення, спричинивши таким чином тілесні ушкодженні у вигляді забою м`яких тканин та синця лобно - скроневої ділянки зліва, синця та лінійного садна-подряпини вилично - щічної ділянки справа, синця щелепно - підщелепної ділянки справа, синця підборіддя, двох овальних синців переднє-бокової поверхні шиї зліва (верхня та середня третини), синця тильної поверхні правої кисті (п`ясно - зап`ястна ділянки), по одному смугастому синцю переднє-зовнішніх поверхонь в нижніх третинах обох передпліч ( симетрично) смугастого синця переднє-зовнішньої поверхні ( на межі середньої та нижньої третин) правої гомілки, які в своїй сукупності відповідно довисновку судово медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та третя невстановлена на даний час органом досудового розслідування особа, шляхом відкриття вхідних дверей, проникли в приміщення житлового будинку та умисно вчинили напад на ОСОБА_8 , який на той час перебував у одній з кімнат будинку, наносячи йому удари руками в область голови та тулуба, заподіяли потерпілому синця тильної поверхні правої кисті (ділянка п`ястя, в межах 2,3 п`ясних кісток), синця тильної поверхні п`ястя лівої кисті, смугастого синця переднє-зовнішньої поверхні нижньої третини правого передпліччя, які в своїй сукупності відповідно до висновку судово медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, поєднану єдиним спільним злочинним умислом, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та третя невстановлена на даний час органом досудового розслідування особа, застосувавши фізичну силу до потерпілого ОСОБА_8 , зв`язавши йому руки та ноги поліпропіленовими стяжками, встромивши до ротової порожнини тканину у вигляді «кляпу», тим самим позбавивши його можливості вільно пересуватися в приміщенні житлового будинку, відшукали належні потерпілим грошові кошти в сумі 28 000 грн. та 2 200 доларів США, в еквіваленті на гривні за офіційним курсом НБУ, станом на 19.11.2020 - 28, 13 гривні за один долар США, в загальній сумі 61 886 грн., пару чоловічих шкарпеток, пляшку шампанського «Советское», ємкістю 0, 75 л., вартістю 84 грн., пару чоловічих шкарпеток, чорного кольору на кашемірі та домашнє вино, ємкістю 0, 25 л., яке знаходилося в пляшці з під горілки «Малинівка Святкова», якими умисно заволоділи, привласнили та розпорядилися на власний розсуд, тим самим спричинили матеріальну шкоду потерпілим на загальну суму приблизно 89 970 грн.

20 листопада 2020 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру, у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, які виразились у нападі, з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

22 листопада 2020 року ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 20 січня 2021 року без визначення розміру застави.

Постановою виконувача керівника Сарненської місцевої прокуратури від 15 січня 2021 року продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 20 лютого 2021 року.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст.ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судом при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Поряд зі вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів судом встановлено, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ґрунтується на зібраних органами досудового розслідування доказах, так як слідчим встановлені достатні дані шляхом проведення слідчих дій, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення в діях особи підозрюваного, зокрема, протоколами огляду місця події, протоколом обшуку, допиту свідків, висновками судово-медичних експертиз потерпілих.

Суд, досліджуючи докази на підтвердження обставин обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", в зв`язку з чим вважає, що інформація, яка міститься у вищенаведених доказах, які здобуті при проведенні слідчих дій, переконує об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити вказане кримінальне правопорушення, при викладених обставинах.

Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України", яка зазначає, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що залишаються існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, в частині того, що підозрюваний ОСОБА_5 може: спробам переховуватись від органу досудового розслідування та суду, являється те, що санкцією ч. 3 ст. 187 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років. ОСОБА_5 відразу після вчинення злочину разом із ОСОБА_7 та третьою невстановленою органом досудового розслідування особою, одразу покинув місце події та за оперативною інформацію збирався покинути територію України; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення оскільки під час досудового розслідування та проведення обшуків за місця проживання підозрюваних не вдалося відшукати маски в яких були вдягнені підозрювані, а також поліпропіленові фіксатори за допомогою, яких зв`язувалися руки та ноги потерпілих та використовувалися як засоби вчинення злочину. Вказане дає підстави вважати, що ОСОБА_5 не має бажання допомогти у відшуканні даних предметів, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, оскільки на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження відмовився від дачі показань в порядку ст. 63 Конституції України; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, останній перебуваючи на волі, буде мати реальну можливість шляхом погроз, вмовляння чи переконання впливати на свідків чи потерпілу сторону, з метою зміни їх показань у провадженні, у зв`язку з чим лише перебування останнього в слідчому ізоляторі унеможливить їх спілкування; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується являється те, що ОСОБА_5 будучи раніше судимим за вчинення тяжких, умисних злочинів проти власності, в темну пору доби, за попередньою змовою групою осіб, скоїв новий, умисний корисливо насильницької спрямованості особливо тяжкий злочин, за обтяжуючих обставин - відносно осіб похилого віку.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється в скоєнні зокрема особливо тяжкого кримінального правопорушення, відсутність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі відсутність в нього родини й утриманців; відсутність будь-якого місця роботи, наявність судимостей у підозрюваного. Враховуючи суспільну небезпечність особи підозрюваного ОСОБА_5 , який перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином, продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Судом з`ясовано, що існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , так як органу досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних та слідчих дій, направлені на закінчення досудового розслідування.

Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, так як санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його особи, при цьому продовжують існувати і не зменшились ризики, передбачені ст.177 КПК України, та існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , в зв`язку з чим суд вважає наявними правові підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваного в рамках строку досудового розслідування відповідно до змісту клопотання на 30 днів, без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, задовольнити.

Продовжити для підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпилівка Сарненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Рівненському слідчому ізоляторі строком на 30 днів до 20 лютого 2021 року без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Сарненську місцеву прокуратуру.

Строк дії ухвали до 20 лютого 2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду буде оголошено 22.01.2021 о 09 год. 00 хв.

Слідчий суддя: