Справа № 303/3547/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1663/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши режимі відеоконференції у кримінальному проваджені про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2019 щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 липня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавленням волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишено ОСОБА_6 без змін до вступу вироку в законну силу.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання - 19 березня 2019 року.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком ОСОБА_6 09 березня 2019 року о 15 год. 00 хв., знаходячись у лісовому масиві "Подолинка" поблизу с. Косино Мукачівського району разом з малолітньою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з метою задоволення статевої пристрасті, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 є малолітньою, застосувавши до неї фізичну силу, штовхнув її на траву та вчинив щодо неї розпусні дії, які полягали у здійсненні непристойних доторкань до її статевих органів шляхом маніпуляцій орального характеру, чим здійснив фізичне розбещення малолітньої ОСОБА_10 .
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вищенаведений вирок, закрити провадження у справі та звільнити його з-під варти.
В обґрунтування покликається на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт вважає, що вказаний у вироку епізод хоч формально і містить ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, проте через малозначність не становить суспільної небезпеки.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просить вищенаведений вирок змінити, призначити ОСОБА_6 покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 156 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та застосувати ст. 75 КК України, а саме звільнити від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Мотивує свою апеляційну скаргу тим, що вирок суду першої інстанції є надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Захисник вважає, що суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_6 менш суворе покарання в межах санкції статті, зокрема обставиною, яка обтяжує покарання судом визнано вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, проте освідування особи не проводилось. Крім цього, звертає увагу, що ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, проте має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом із матір`ю, яка є особою похилого віку та перебуває на його повному утриманні, на обліку у психлікарні не перебуває.
Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, при обставинах викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.
Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_6 , крім визнання останнім своєї вини підтверджується покладеними в основу вироку показаннями даними в судовому засіданні, зокрема показами потерпілої ОСОБА_10 в судовому засіданні в суді першої інстанції, яка пояснила, що 09 березня 2019 року разом з ОСОБА_6 пішла в ліс за підсніжниками, де обвинувачений повалив її на землю, зняв з неї нижню білизну та поцілував її у статеві органи, після чого вона злякалась та пішла додому; протоколом прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинення злочину відносно її малолітньої доньки ОСОБА_10 ; слідчим експериментом, проведеним за участю ОСОБА_6 , в ході проведення якого останній розповів про обставини скоєного ним злочину; слідчим експерементом, проведеним за участю малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , в ході якого остання розповіла та показала про обставини скоєного відносно неї злочину та висновком судово-психіатричної експертизи №37 від 18.04.2019 ОСОБА_6 скоїв інкриміноване йому діяння у стані простого звичайного алкогольного сп`яніння, коли міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; тимчасовий розлад психічної діяльності у ОСОБА_6 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння повністю виключається.
Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
З врахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, і викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про незаконність судового рішення, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не бере до уваги як безпідставні.
У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Щодо посилань обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що вказаний у вироку епізод хоч формально і містить ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, проте через малозначність не становить суспільної небезпеки, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та не бере до уваги, оскільки такий є злочином проти статевої свободи та статевої недоторканості особи та є суспільно-небезпечним.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_8 стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а й з надання можливості засудженому виправитись та запобігти вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 75 звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення без відбування покарання.
Так, вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2019 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавленням волі.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, що негативно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, ставлення самого обвинуваченого до скоєного ним злочину, обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та обтяжуючу обставину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у межах санкції інкримінованої йому статті є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав для звільнення від призначеного покарання обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.
Таким чином доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 є необґрунтованими й доходить висновку, що судом вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_6 , а призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2019 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - протягом трьох місяців з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4