Справа № 694/320/20
Провадження № 1-кп/690/50/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2021 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000004 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , освіта середня, офіційно працевлаштований у ПП ОСОБА_4 на посаді водія, раніше судимий: вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 27.04.2020 року за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 20 днів позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 08.10.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, шляхом частково складання призначених покарань остаточно призначено покарання 4 роки 8 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком 3 роки, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи особою, яка 14.03.2019 року вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, та 15.03.2019 року вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, що встановлено обвинувальним вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 27.04.2020 року, повторно, на початку листопада 2019 року, більш точної дати у ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, у вечірній час, перебуваючи в приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , під приводом надання йому допомоги по оформленню он-лайн кредиту, незаконно заволодів його планшетом «Huawei BG2-W09» 1/16 Gb», вартістю 750 грн., не маючи в дійсності наміру повертати останньому даний планшет, та розпорядився ним на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 здійснив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, чим завдав матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_6 у розмірі 750 грн.
Він же, повторно, 09.12.2019 року близько 06 год. 30 хв., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою ОСОБА_7 , під приводом надання допомоги з продажу мобільного телефону «Huawei Y5 2017 MYA-U29» 2/16 Gb IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 1 566,67 грн., із вмістом сім-карти мобільного оператора «Київстар», без залишку коштів на рахунку, незаконно заволодів даним телефоном, не маючи в дійсності наміру повертати останньому ні телефон, ні кошти від його реалізації, та розпорядився ним на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 здійснив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, чим завдав матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 1 566 грн. 67 коп.
Він же, повторно, 09.12.2019 року в період часу з 18 год. 45 хв. до 19 год. 07 хв., перебуваючи в приміщенні магазину ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу, діючи умисно, реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом викрадення товарно-матеріальних цінностей та їх подальшого продажу, таємно, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, поклав з полиць торгівельного приміщення даного магазину до власного рюкзака товари, які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 , на загальну суму 505 грн., а саме: 1 стрічку світлодіодну 5 м жовто-білого кольору на блістері (300 діодів), вартістю 149 грн.; 3 тюбика супер клею «Фіксатор» ультра гель 20 г, вартістю 10 грн. за 1 шт., на загальну суму 30 грн.; 1 індикатор із 10 автомобільними запобіжниками на бл. А2049/С62 в упаковці, вартістю 14 грн.; чохол для мобільного телефону IРhone 5 series «Silicon Case», вартістю 49 грн.; набір інструментів 18 предметів, вартістю 54 гривні; тюбик клею АСКО епоксидний прозорий двокомпонентний 6 г, вартістю 21 грн.; 2 ручних ліхтарика на батарейках, 2 режими з магнітом 909А, вартістю 29 грн. за 1 шт., на загальну суму 58 грн.; 2 чоловічих шкіряних гаманця ручної роботи «Darabond NEW», вартістю 46 грн. за 1 шт., на загальну суму 92 грн.; 3 односторонніх чорних маркера «Permanent», вартістю 4 грн. за 1 шт., на загальну суму 12 грн.; 3 двосторонніх чорних маркера, вартістю 4 грн. за 1 шт., на загальну суму 12 грн.; 2 чорних перманентних маркера (Р 299), вартістю 7 грн. за 1 шт., на загальну суму 14 грн., після чого не розрахувавшись за товари, виніс їх з приміщення магазину, та розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, чим завдав матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 505 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченому ОСОБА_3 суть обвинувачення зрозуміла. Обвинувачений вказав суду, що визнає свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень, щиро розкаюється у вчиненому та бажає давати показання.

Відповідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.03.2018 року у справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вказано, що дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.
З огляду на вказане, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях у повному обсязі, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, учасники судового провадження, які з`явились у судове засідання, не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого і ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням відповідних письмових доказів, які підтверджують: обставини щодо подій кримінальних правопорушень; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, форму вини, мотив і мету вчинення кримінальних правопорушень; вид і розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями; місцезнаходження речових доказів; розмір процесуальних витрат, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого з метою з`ясування наявності обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.
Також суд роз`яснив учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не досліджувались судом у судовому засіданні, в апеляційному порядку.

Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому діянні визнав повністю, розкаявся у вчиненому, та надав суду показання за змістом яких на початку листопада 2019 року, більш точної дати не пам`ятає, він разом ОСОБА_10 , якого знає близько 3 років, відпочивали у кафе-барі «Чернігів», що за адресою: просп. Шевченка, 43, м. Звенигородка Черкаської області. У ході спілкування ОСОБА_6 повідомив про свої фінансові труднощі, після чого він запропонував йому допомогу у оформленні он-лайн кредиту, та сказав, що для цього потрібен його планшет «Huawei». Після цього ОСОБА_6 передав йому даний планшет, оскільки між ними існували довірливі відносини, а він не маючи в дійсності наміру допомагати ОСОБА_6 , а також повертати йому даний планшет, вийшов з ним із кафе-бару, та пішов у власних справах. Наступного дня він продав планшет, який йому дав ОСОБА_6 невідомій особі за 500 грн., та витратив вказані кошти на власні потреби.
Також надав покази про те, що в ніч з 08 на 09 грудня 2019 року він відпочивав разом з ОСОБА_11 , з яким нещодавно познайомились, вони їздили по місту Звенигородка на його машині, грали на ігрових автоматах. Вже у ранковий час ОСОБА_7 висловив бажання здати свій телефон у ломбард, щоб були грошові кошти для ігрових автоматів, а він запропонував йому допомогти, оскільки сказав йому, що вже не раз так робив, чим викликав у нього довіру, хоча в дійсності не мав наміру допомагати ОСОБА_7 , а лише хотів заволодіти його телефоном з метою продажу та отримання коштів для власних потреб. Після того як ОСОБА_7 передав йому свій телефон «Huawei Y5» він забрав його та пішов у власних справах, а продавши його невідомій особі за 600 грн., витратив вказані кошти на власні потреби.
Також надав покази, що 09.12.2019 року в вечірній період часу зайшов до магазину ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за адресою: АДРЕСА_4 , маючи на меті викрадення дрібних речей, які у подальшому планував продати, з метою отримання коштів для власних потреб. Перебуваючи у магазині він ходив по торгівельному залу між стелажами та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, роблячи вигляд, що оглядає товар, складав його собі у рюкзак, який взяв з собою заздалегідь, а не на поличку стелажа. Після цього, вийшов з магазину через касу, але не розрахувався за товари, які поклав собі у рюкзак. Перелік викраденого відповідає тому, що вказано у обвинувальному акті.

Додатково зазначив, що він усвідомлює протиправність вчинених дій та розкаюється у вчиненому, а також, що відшкодував потерпілим завданні їм збитки.

Потерпілий ОСОБА_6 надав до суду заяву про те, що не бажає заявляти цивільний позов до ОСОБА_3 , просить розгляд справи провести за його відсутності, та призначити ОСОБА_3 міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.
Потерпілий ОСОБА_7 надав до суду заяву про відсутність у нього претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_3 та про проведення розгляду справи без його участі. Також вказав, що просить обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти його волі.
Потерпіла ОСОБА_9 надала до суду заяву за змістом якої просить розглядати кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за її відсутності. Також вказала, що претензій матеріального та морального характеру до нього не має, міру покарання залишила на розсуд суду.
Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, потерпілим від якого є ОСОБА_6 , крім його визнавальних показань, також підтверджується доказами, які судом визнані належними та допустимими, та безпосередньо досліджені у судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження.

Згідно змісту витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020 року внесено відомості про кримінальне провадження № 0000004 за заявою ОСОБА_6 про те, що у листопаді 2019 року ОСОБА_3 шахрайським шляхом заволодів його планшетом «Huawei».
Відповідно до протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_6 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який у листопаді 2019 року у кафе-барі «Чернігів» заволодів його планшетом «Huawei».
Згідно заяви ОСОБА_12 ним, у присутності понятих, добровільно видано працівникам поліції планшет «Huawei BG2-W09 1/16 Gb», придбаний у ОСОБА_3 за 500 грн., який 06.01.2020 року оглянуто слідчим, після чого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на зберігання ОСОБА_6 під розписку.
Відповідно до висновку експерта від 13.01.2020 року № 8/8 ринкова вартість технічно справного та бувшого у використанні планшета «Huawei BG-W09 1/16 Gb» станом на листопад 2019 року могла становити 750 грн. 00 коп. Витрати на проведення вказаної експертизи склали 628 грн., 04 коп., що підтверджується довідкою від 13.01.2020 року № 8-000008.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, потерпілим від якого є ОСОБА_7 , крім його визнавальних показань, також підтверджується доказами, які судом визнані належними та допустимими, та безпосередньо досліджені у судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження.

Згідно змісту витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2020 року внесено відомості про кримінальне провадження № 0000006 за заявою ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_3 шахрайським шляхом заволодів його телефоном.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 повідомив про те, що 09.12.2019 року близько 06 год. 30 хв. ОСОБА_13 шляхом зловживання довірою заволодів його мобільним телефоном марки «Huawei Y5 2017» (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ), із вмістом сім-карти мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 .

Згідно заяви ОСОБА_14 ним 04.01.2020 року добровільно видано працівникам поліції телефон марки «Huawei» (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ), придбаний у грудні у ОСОБА_3 , який 06.01.2020 року оглянуто слідчим, після чого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на зберігання ОСОБА_7 під розписку.
Відповідно до висновку експерта від 11.01.2020 року № 8/9 ринкова вартість технічно справного та бувшого у використанні мобільного телефону «Huawei Y5 2017 MYA-U29» 2/16 Gb, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , станом на 09.12.2019 року могла становити 1 566 грн. 67 коп. Також вказано, що ринкова вартість сім-карти мобільного оператора «Київстар» не визначалась, оскільки вона є власністю компанії мобільного зв`язку. Витрати на проведення вказаної експертизи склали 628 грн. 04 коп., що підтверджується довідкою від 11.01.2020 року № 8-000009.

Довідку, видану СДП-фізичною особою ОСОБА_15 , про те, що вартість сім-карти мобільного оператора «Київстар» станом на 09.12.2019 року становить 100 грн., суд оцінює критично, оскільки вказаний доказ не є допустимим у розумінні ч. 1 ст. 86 КПК України.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, потерпілою від якого є ОСОБА_9 , крім його визнавальних показань, також підтверджується доказами, які судом визнані належними та допустимими, та безпосередньо досліджені у судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження.

Згідно змісту витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2020 року внесено відомості про кримінальне провадження № 0000005 за заявою ОСОБА_9 про факт крадіжки товарно-матеріальних цінностей 09.12.2019 року з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташовано за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до змісту заяви ОСОБА_9 та долученого до неї акту інвентаризації товару від 09.12.2019 року № 5009, вона здійснює свою господарську діяльність в магазині ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Працівниками магазину виявлено факт крадіжки 09.12.2020 року невідомою особою товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 505 грн., що зафіксовано камерами внутрішнього відеоспостереження.
Згідно протоколу огляду предмету від 08.01.2020 року, яким є електронний носій диск «CD-R» з відеозаписами з камер відеоспостереження за 09.12.2019 року з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , який постановою від 08.01.2020 року визнано речовим доказом, на відеозаписах зафіксовано факт викрадення ОСОБА_3 товарно-матеріальних цінностей з магазину, які він складав у свій рюкзак.
Відеозаписи, що є на даному диску, безпосередньо переглянуто у судовому засіданні та встановлено, що 09.12.2019 року у період часу з 18 год. 50 хв. по 19 год. 07 хв. ОСОБА_3 здійснено крадіжку товарно-матеріальних цінностей з торгівельного приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за обставин, які вказані ним у судовому засіданні.
Згідно заяви ФОП ОСОБА_9 загальна сума збитків, заподіяних крадіжкою 09.12.2019 року товарно-матеріальних цінностей становить 505 грн., зокрема викрадено: 1 стрічку світлодіодну 5 м жовтий/білий колір на блістері (300 діодів), вартістю 149 грн.; 3 тюбика супер клею «Фіксатор» ультра гель 20 г, на загальну суму 30 грн.; 1 індикатор з автомоб. запобіжниками на бл. А2049/С62, вартістю 14 грн.; 1 чохол для моб. телефону «Silicon Case» IРhone 5 series, вартістю 49 грн.; 1 набір інструментів на 18 предметів, вартістю 54 грн.; 1 тюбик клею АСКО епоксидний прозорий двокомпонентний 6 г, вартістю 21 грн.; 2 ручних ліхтарика на батарейках, 2 режими з магнітом 909А, на загальну суму 58 грн.; 2 чоловічих шкіряних гаманця ручної роботи «Darabond NEW», на загальну суму 92 грн.; 3 односторонніх чорних маркера «Permanent», на загальну суму 12 грн.; 3 двосторонніх чорних маркера (N823/S37), на загальну суму 12 грн.; 2 чорних перманентних маркера (Р 299), на загальну суму 14 грн., про що свідчать акт інвентаризації товару від 09.12.2019 року № 5009 та довідка про ціни товарів станом на 09.12.2019 року.

Положеннями ч. 10 ст. 101 КПК України передбачено, що висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

З огляду на вказане, суд критично оцінює доказове значення висновків експертів від 16.01.2020 року №№ 8/29, 8/34, 8/35, згідно яких загальна ринкова вартість 3 тюбиків супер клею «Фіксатор» (ультра гель 20 г), 1 індикатора із 10 автомобільними запобіжниками (на бл. А2049/С62), 1 чохла для мобільного телефону I-phone 5 series «Silicon Case», 1 тюбика клею АСКО (епоксидний прозорий двокомпонентний 6 г), 2 ручних ліхтарика на батарейках (2 режими з магнітом 909А), 3 односторонніх чорних маркерів «Permanent» та 3 двосторонніх чорних маркерів станом на 09.12.2019 року могла становити 246 грн. 54 коп., оскільки відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України експертиза проводиться щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, а не встановлення середньої ринкової вартості певних товарів.
При цьому, згідно вищевказаних висновків експертів від 16.01.2020 року №№ 8/29, 8/34, 8/35, визначити ринкову вартість 1 стрічки світлодіодної 5 м. (жовто-білого кольору на блістері (300 діодів), 1 набору інструментів на 18 предметів (викрутка з 18 насадками), 2 чоловічих шкіряних гаманців ручної роботи «Darabond NEW», 2 чорних перманентних маркерів (Р 299) не видається можливим у зв`язку з відсутністю на ринку пропозицій до продажу подібного майна.

Відповідно до висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладених у постанові від 25.11.2019 року у справі № 420/1667/18, імперативність п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України щодо призначення експертизи в кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих злочином, має обмежений характер, оскільки не стосується випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань.
При цьому, потерпілою ОСОБА_9 безпосередньо повідомлено орган досудового розслідування про вартість викрадених 09.12.2019 року товарно-матеріальних цінностей, про що свідчить її заява, довідка про ціну товару та акт інвентаризації товару № 5009.

З огляду на вказане, суд вважає, що призначення товарознавчих експертиз щодо вартості викрадених 09.12.2019 року з магазину ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » товарно-матеріальних цінностей є не обґрунтованим. Крім того, правильність даного висновку суду підтверджується тим, що органом досудового розслідування інкриміновано ОСОБА_3 вартість викраденого майна відповідно до довідки про ціну товару від 09.12.2019 року, без урахування висновків експертів від 16.01.2020 року №№ 8/29, 8/34, 8/35.

За результатами досудового розслідування кримінальних проваджень №№ 0000004, 0000005, 0000006 постановою слідчого від 31.01.2020 року їх об`єднано у одне кримінальне провадження № 0000004.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи викладене, зясувавши у ході судового розгляду всі обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях доведена в повному обсязі, та сумніви у суду щодо вказаного відсутні.

Діяння обвинуваченого ОСОБА_3 внаслідок якого потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди у розмірі 750 грн., суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Діяння обвинуваченого ОСОБА_3 внаслідок якого потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріальної шкоди у розмірі 1 566,67 грн., суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Діяння обвинуваченого ОСОБА_3 внаслідок якого потерпілій ОСОБА_9 завдано матеріальної шкоди у розмірі 505 грн., суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття, оцінюючи вказане не лише з огляду на визнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях під тиском беззаперечних доказів, зібраних під час досудового розслідування, а й з урахуванням усвідомлення ним протиправності вчинених діянь та сорому за вчинене, а також добровільне відшкодування завданого потерпілим збитку, що підтверджується їх заявами про відсутність претензій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

За змістом характеристики виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 02.01.2020 року компрометуючі дані відносно ОСОБА_3 відсутні, заяви та скарги на нього не надходили.
Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Відповідно до змісту досудової доповіді, складеної 20.11.2020 року, обвинувачений ОСОБА_3 проживає у батьківському будинку, разом з батьком, матір`ю та старшим братом. Офіційно працевлаштований у ПП ОСОБА_4 на посаді водія, де характеризується позитивно. Також вказано, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Звенигородському МРС у зв`язку з відбуттям іспитового строку. Згідно проведеної оцінки має високі рівні ризиків небезпеки для суспільства та вчинення повторного кримінального правопорушення, тож його виправлення без позбавлення волі можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, а також проходження програми «Зміна прокримінального мислення».

Вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 27.04.2020 року у справі № 694/1787/19, який набрав законної сили, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні: 14.03.2019 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, 15.03.2020 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України 160 годин громадських робіт, за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України остаточне покарання призначено у вигляді 4 років 20 днів позбавлення волі, та відповідно до ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком 3 роки.

Вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 08.10.2020 року у справі № 694/586/20, який набрав законної сили, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні 13.02.2020 року та 14.03.2020 року кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання 3 роки позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за попереднім вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 27.04.2020 року призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 8 місяців позбавлення волі, та відповідно до ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком 3 роки.

У судових дебатах та під час останнього слова обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що щиро кається у вчиненому, усвідомлює протиправність вчиненого діяння, просив призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, надавши останній шанс на доведення того, що він не є суспільно-небезпечним, оскільки перебування у місцях позбавлення волі може зламати все його життя. Додатково зазначив, що вчинення ним злочинів було зумовлено відсутністю коштів для задоволення власних потреб, однак на даний час він працевлаштувався та самостійно отримує дохід, а також відшкодував потерпілим спричинені ним збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, крім обставин, що пом`якшують його покарання, також враховує: суспільну небезпеку, кількість, обставини, характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які класифікуються як нетяжкий (ч. 2 ст. 190 КК України) та тяжкий злочин (ч. 2 ст. 185 КК України), тяжкість наслідків, що настали, для потерпілих; особу винного, який вчинив злочини у віці 18 років, та на даний час офіційно працевлаштувався; висновки досудової доповіді; думку прокурора про призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі та звільнення від його відбування з випробуванням; позицію потерпілих щодо призначення обвинуваченому не суворого покарання.

З урахуванням вказаного та принципу індивідуалізації покарання, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкцій ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а також на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільняє його від відбування остаточного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку максимальною тривалістю, та покладенням на нього обов`язків, з переліку, передбачених ст. 76 КК України, вважаючи, що його подальше виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, з урахуванням проходження програми «Зміна прокримінального мислення», а також інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів територіальним органом пробації, можливе без ізоляції його від суспільства, а також, що саме така міра покарання з урахуванням обставин даної справи буде достатньою та справедливою для нього.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив вказані кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, до постановлення попередніх вироків Ватутінським міським судом Черкаської області від 27.04.2020 року у справі № 694/1787/19 та Звенигородським районним судом Черкаської області від 08.10.2020 року у справі № 694/586/20, які набрали законної сили, суд вважає, що наявні підстави для призначення йому остаточного покарання відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що не суперечить позиціям, викладеним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та звільнення від його відбування на підставі ч. 1 ст. 75 КК України з випробуванням з встановленням іспитового строку максимальною тривалістю, з одночасним покладенням на нього обов`язків, з переліку, передбачених ст. 76 КК України.
Загальний розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, становить 2 811 грн. 67 коп.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Арешт на майно не накладався.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення товарознавчих експертиз, окрім тих, які судом оцінено критично, загальна сума яких становить 1 256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до п.п. 5, 7 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались, підстави для їх обрання до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 20, 51, 65, 70, 185, 190 КК України, ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 9 (дев`ять) місяців, за ч. 2 ст. 190 КК України позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 9 (дев`ять) місяців.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного остаточного покарання з випробуванням, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, який рахувати з часу проголошення вироку.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених попередніми вироками Ватутінського міського суду Черкаської області від 27.04.2020 року та Звенигородського районного суду Черкаської області від 08.10.2020 року, від відбування яких його звільнено з випробуванням, більш суворим за даним вироком, позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 9 (дев`ять) місяців.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного остаточного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку 3 (три) роки, який рахувати з часу проголошення вироку.

На підставі ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Підстави для обрання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міри запобіжного заходу до набрання даним вироком законної сили відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази а саме:

-диск «CD-R» з відеозаписами з камер відеоспостереження магазину ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за 09.12.2019 року, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

-планшет «Huawei BG2-W09 1/16 Gb», який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити у його розпорядженні як власника;

-мобільний телефон «Huawei Y5 2017 MYA-U29» 2/16 Gb (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ), який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити у його розпорядженні як власника.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі, на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 1 256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку суду.

Суддя ОСОБА_1