ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/15/21 Суддя доповідач ОСОБА_1
Справа № 639/4611/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
представника володільця майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Харкові клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.08.2020 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 23.07.2020 за ознаками кримінальних проступків, передбачених статтею 290, частиною 4 статті 358 КК України,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2020 клопотання прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 про арешт майна задоволено.

Накладено арешт на документи, вилучені 22.07.2020 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на сідловий тягач «DAF TE 95 XF», д.н.з. НОМЕР_2 , 2006 року випуску, синього кольору, видане на ім`я « ОСОБА_10 », яке належить на праві власності ОСОБА_10 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_8 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на напівпричіп бортовий «SCHWARXMULLER SPA-3E», д.н.з НОМЕР_4 , 2003 року випуску, чорного кольору, видане на ім`я « ОСОБА_11 », яке належить на праві власності ОСОБА_11 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_8 шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

Накладено арешт на майно, а саме: сідловий тягач «DAF TE 95 XF», д.н.з. НОМЕР_2 , 2006 року випуску, синього кольору, який належить на праві власності ОСОБА_10 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_8 ; напівпричіп бортовий «SCHWARXMULLER SPA-3E», д.н.з НОМЕР_4 , 2003 року випуску, чорного кольору, який належить на праві власності ОСОБА_11 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_8 шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк для оскарження ухвали слідчого судді; скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.08.2020, якою було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на документи, вилучені 22.07.2020 в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, пр. Любові Малої, 39, та майно сідловий тягач та напівпричіп бортовий; зобов`язати прокурора повернути вилучене майно, а саме: сідловий тягач «DAF TE 95 XF»; напівпричіп бортовий «SCHWARXMULLER SPA-3E», д.н.з НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на сідловий тягач «DAF TE 95 XF», д.н.з. НОМЕР_2 , 2006 року випуску, синього кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на напівпричіп бортовий «SCHWARXMULLER SPA-3E», д.н.з НОМЕР_4 , 2003 року випуску, чорного кольору; ключі від ТЗ «DAF TE 95 XF», д.н.з. НОМЕР_2 , його власнику.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що протокол огляду місця події від 22.07.2020, яким керувався суд під час винесення рішення, як доказом, не є належним доказом у зв`язку із порушенням органом досудового розслідування вимог статті 104 КПК України, а відповідно суд не міг брати його до уваги під час винесення рішення.

Крім цього, адвокат зазначала, що рапорт без номера та дати, що міститься в матеріалах клопотання про арешт майна, не містить належної та зрозумілої інформації щодо обставин правопорушення, а відповідно не може бути прийнятий судом до уваги в якості доказу в обґрунтуванні клопотання про арешт майна.

Всупереч законодавчим вимогам, клопотання прокурора, а також оскаржувана ухвала про арешт майна не містили жодних обґрунтувань необхідності застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, зокрема: в рамках кримінального провадження не пред`явлено обґрунтовану підозру особі, в якої було вилучене та арештоване майн; в кримінальному провадженні не встановлений розмір шкоди, завданий злочином; судом не були враховані наслідки арешту майна для третіх осіб; ані прокурор у своєму клопотанні, ані слідчий суддя в ухвалі не обґрунтував розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.08.2020 адвокат посилалася на те, що 26.08.2020, в межах процесуального строку, апелянтом було направлено до Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді від 21.08.2020 про арешт майна, що підтверджується накладною кур`єрської служби № 214553, яка згідно даних офіційного веб-порталу «Судова влада» надійшла до Харківського апеляційного суду 28.09.2020.

Відомості щодо призначення судового засідання або іншого процесуального рішення по справі були відсутні, та лише 12.11.2020 на електронну поштову адресу адвоката ОСОБА_7 надійшла відповідь на клопотання адвоката від 02.11.2020 про те, що ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 05.10.2020 апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 повернуто особі, яка її подала.

Адвокат зазначала, що копію ухвали судді Харківського апеляційного суду від 05.10.2020 ані вона, ані її довіритель не отримували, а за таких обставин вважала, що строк на оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.08.2020 повинен бути поновлений.

Колегія суддів доводи адвоката ОСОБА_7 щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді вважає поважними, а тому клопотання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.08.2020 підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника володільця майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя вважав, що прокурором доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 358 КК України, тобто підроблення офіційного документу; майно, на яке прокурор просить накласти арешт, яке було тимчасово вилучено, визнано речовим доказом, та має суттєве доказове значення для досудового розслідування може бути доказом під час судового розгляду, необхідне для повного та всебічного розслідування кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, у володінні якої перебуває майно та завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, може бути виконане, а тому наявність підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів.
З таким висновком слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), тобто з метою збереження речових доказів.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні сектору дізнання Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000058 від 23.07.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтею 290, частиною 4 статті 358 КК України.
Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали наступні обставини: 22.07.2020 приблизно о 18 год. 15 хв. за адресою: м. Харків, пр. Любові Малої, 34, екіпажем УПП в Харківській області ДПП зупинений сідловий тягач «DAF TE 95 XF», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «SCHWARXMULLER SPA-3E», д.н.з НОМЕР_4 , під керування водія ОСОБА_8 , при перевірки вказаних транспортних засобів було виявлено відсутність VIN-кодів, при перевірці свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів було виявлено ознаки підробки, а саме не співпадіння даних з системою НАІС.
З клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що під час перевірки вказаних транспортних засобів встановлено, що данні, вказані в свідоцтвах про реєстрацію ТЗ, не співпадають з національною базою даних реєстрації транспортних засобів, а саме в графах «ПІБ власника» та «дата реєстрації».
22.07.2020 під час проведення огляду місця події було вилучено: сідловий тягач «DAF TE 95 XF», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_10 та перебував у фактичному володінні ОСОБА_8 ; напівпричіп бортовий «SCHWARXMULLER SPA-3E», д.н.з НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_11 та перебував у фактичному володінні ОСОБА_8 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на сідловий тягач «DAF TE 95 XF» д.н.з. НОМЕР_2 , 2006 року випуску, синього кольору, видане на ім`я « ОСОБА_10 », яке належить на праві власності ОСОБА_10 та перебувало у фактичному володінні у ОСОБА_8 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на напівпричіп бортовий «SCHWARXMULLER SPA-3E», д.н.з НОМЕР_4 , 2003 року випуску, чорного кольору, видане на ім`я « ОСОБА_11 », яке належить на праві власності ОСОБА_11 та перебувала у фактичному володінні у ОСОБА_8 ; ключі від ТЗ «DAF TE 95 XF», д.н.з. НОМЕР_2 .
З пояснень ОСОБА_8 , що містять в матеріалах, доданих до клопотання про арешт майна, вбачається, що останній пояснив, що по факту невідповідності у документах на автомобіль та знищення номерів кузова причепу та самого тягача йому нічого не відомо, оскільки автомобіль йому не належить.
Колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна слідчим суддею дотримано вимоги статей 170-173 КПК України, зокрема з`ясовано усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна, які передбачені статтею 167 КПК України, або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому з метою збереження речових доказів клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вилученого майна, яке перебувало у фактичному володінні ОСОБА_8 , в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.
Доводи апеляційної скарги про те, що в описовій частині протоколу огляду місця події, а також у ілюстративній фототаблиці не відображено, що VIN-коди на сідловому тягачі на напівпричепі сбиті, як це зазначено в клопотанні ро арешт майна, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки відомості до ЄРДР внесені саме за фактом виявлення відсутності VIN-кодів на вищезазначених транспортних засобах, а тому зазначені обставини можуть бути перевірені лише у разі проведення відповідного експертного дослідження під час проведення досудового розслідування.
З врахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає, що на виконання вимог частини 1 статті 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 170 КПК України.
З врахуванням встановлених обставин та виходячи з положень статей 98, 170, 173 КПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на даний момент існує, відповідно до вимог статті 170 КПК України, сукупність підстав вважати, що вилучене 22.07.2020 майно може бути речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000058 від 23.07.2020, оскільки має ознаки речових доказів, і для забезпечення їх збереження необхідно накласти на нього арешт, вид якого відповідає положенням частини 2 статті 173 КПК України.
Також судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим заходом, застосовується з метою проведення ряду необхідних судових експертиз під час кримінального провадження, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень статті 174 КПК України.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав, передбачених частиною 2 статті 170 КПК України, для арешту майна апеляційним судом не приймається, оскільки спростовується матеріалами справи.
Отже, доводи, на які посилається в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , висновків слідчого судді щодо доцільності накладення арешту на тимчасово вилучені 22.07.2020 транспортні засоби та свідоцтва про їх реєстрацію, не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Крім того, вимоги апеляційної скарги повернення вилученого майна сідлового тягача та напівпричіпу бортового, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та ключів від ТЗ «DAF TE 95 XF» - власнику ОСОБА_8 є необґрунтованими, оскільки судовим розглядом встановлено, що останній не є власником вилученого майна, а за таких обставин інтереси ОСОБА_8 у даному кримінальному поводженні шляхом застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ніяким чином не порушуються.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про задоволення клопотання прокурора про арешт майна є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,

постановила:

Поновити адвокату ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.08.2020.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.08.2020 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України, але може бути оскаржена у касаційному порядку в частині поновлення процесуального строку.

Головуючий

Судді: