Номер провадження: 11-сс/813/1418/20
Номер справи місцевого суду: 495/3632/20 1-кс/495/1689/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2020 р., якою по кримінальному провадженню №0000116 внесеного до ЄРДР від 06.02.2020 року відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Андижан Республіки Узбекистан, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його цілодобово, не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 25.09.2020 року, в межах строків досудового розслідування.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, врахував, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, наявність ризиків того, що підозрюваний з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, який перебуває у середньому віці, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , прийшов до переконання за необхідним обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною йому цілодобово залишати місце свого проживання.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 зазначив, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з наступних підстав:
- на утриманні ОСОБА_7 перебуває малолітня дитина інвалід ОСОБА_10 2009 р.н., з діагнозом легка розумова відсталість з аустистичними рисами та дружина ОСОБА_11 інвалід 3 групи, а застосування слідчим суддею цілодобового домашнього арешту позбавляє ОСОБА_7 єдиного засобу отримання доходу;
- ухвала слідчого судді не містить належного обґрунтування неможливості запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;
- в порушення вимог ст. 184 КПК України клопотання слідчого не містить посилання на матеріали, що підтверджують обставини наявності ризиків, не містить належного обґрунтування неможливості запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;
- докази, на які посилається слідчий, відповідно до ст.ст. 84, 86 КПК України, є недопустимими, оскільки додані до клопотання не у завірених копіях, не містять будь-яких реквізитів, спосіб збирання доказів в судовому засіданні не встановлений;
- пред`явлена підозра необґрунтована належними та допустимими доказами.
Посилаючись на наведені доводи, підозрюваний ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги, просили суд її задовольнити.
Натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити судове рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного, захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п. 4 ст. 5 Конвенції передбачено право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) №48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Так, відповідно до ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності судимостей та інше).

При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування або продовження строку дії запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону Конвенції і практики ЄСПЛ.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону Конвенції і практики ЄСПЛ на даній стадії перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358 та ч. 4 статті 358 КК України, яка підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

заява про вчинення кримінального правопорушення; декларація про готовність до експлуатації об`єкт: №1811/5 КСІДБ «Лагуна»;

рішення виконавчого комітету від 26.05.2016 року про присвоєння адреси; акти огляду територій від 25.01.2020 року;

протоколи огляду від 24.07.2020 року; копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; технічний паспорт на садовий будинок АДРЕСА_2 ;

проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в оренду; висновки про розгляд проектів землеустрою; лист керівника ПП «нерухомість стройсервіс» від 21.07.2020;

протоколи допиту свідків - членів кооперативі садоводів тощо.

Відповідно до висновку рішення ЄСПЛ по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Одночасно, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя не надав належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи стосовно тяжкого сімейного становища підозрюваного ОСОБА_7 , застосувавши до нього неспіврозмірний та занадто суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Так, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги, що на утриманні ОСОБА_7 перебуває малолітня дитина інвалід ОСОБА_10 2009 р.н., маючий діагноз - легка розумова відсталість з аустистичними рисами та дружина ОСОБА_11 , яка є інвалідом 3 групи, тому застосування слідчим суддею цілодобового домашнього арешту позбавляє ОСОБА_7 можливості отримання доходу з метою належного життєвого рівня своєї родини.

Разом з тим, на думку колегії суддів, встановлені слідчим суддею обставини надавали можливість застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час.

Слідчому судді слід було врахувати, дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, на утриманні має дружину і малолітню дитину, а також поведінку підозрюваного та його позитивні характеристики за місцем роботи та проживання, ставлення до скоєного.

Слідчий суддя не мотивував свого рішення про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який по суті, згідно висновків ЄСПЛ, прирівнюється до позбавлення волі.

Приймаючи рішення про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу в виді домашнього арешту в певний час доби, апеляційний суд виходить з того, що підозрюваний не може бути позбавлений права на працю, яке є одним з пріоритетних соціальних прав, закріплених в Конституції України.

Зокрема, у ч. 1 ст. 43 Конституції зазначається, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Гарантуючи це право, держава, як зазначається у ч. 2 ст. 43 Конституції, створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує можливість реалізації потреби людини створювати і здобувати джерела існування для себе та своєї сім`ї.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину з її правом на працю, яке забезпечить підозрюваному реалізацію його потреби створювати і здобувати джерела існування для себе та своєї сім`ї.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а саме в період з 22:00 години до 06:00 години наступної доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 184, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2020 р., якою задоволено клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 25.09.2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а саме з 22 год. до 06 год. наступної доби, строком до 25.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до органу досудового розслідування та суду за кожним викликом;
- повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться без поважних причин за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту в нічний час доби та контроль за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків доручити Білгород-Дністровському ВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4