Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-в/641/476/2020 Справа № 641/9834/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання начальника Слобідського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 09.03.2016 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч.1 ст. 1866 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, -

встановив:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Слобідського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Подання обґрунтовано тим, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 09.04.2016 року. ОСОБА_4 викликався до центру пробації, де був ознайомлений з умова відбування покарання. Однак з різних причин, які пояснював ОСОБА_4 , він не прибував до місця виконання вироку. ОСОБА_4 неодноразово направлялись виклики, однак на вказані виклики він не прибув. Слобідським РВ ГУ НП в Харківській області відкрито кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за № 40001833 від 15.08.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, однак через відсутність ОСОБА_4 за місцем мешкання, йому не вручено підозру. З 01.07.2016 року по теперішній час ОСОБА_4 не прибув до ДУ «Качанівська виправна колонія № 54» для відбування покарання. З 200 призначених вироком годин, ОСОБА_4 відпрацював 20. На підставі ч. 1 ст. 80 КК України просять вирішити питання про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Прокурор у судовому засіданні проти звільнення ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку не заперечував.
Представник Слобідського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Харківській області та засуджений в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи.
Під час судового розгляду від учасників процесу не надійшло клопотання щодо фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів звукозапису та за ініціативою суду фіксація не здійснювалася, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, вислухавши прокурора, приходить до висновку, що дане подання, підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 09.03.2016 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 186 ч.1 КК України і призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Вирок набув законної сили 09.04.2016 року.
Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України слідує, що: особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:
1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Штраф, відповідно до ст. 53 КК України, є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.
Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Редакція ч. 3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке право застосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.
Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.
Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:
1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;
2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;
3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.
Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч.1 п.1 КК України.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання начальника Слобідського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст.152 КВК України, суд

постановив:

Подання начальника Слобідського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області відносно ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 березня 2016 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, у виді 200 годин громадських робіт, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Суддя- ОСОБА_1