Справа № 467/1155/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2020 року смт.Арбузинка

Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у дистанційному режимі відеоконференції між Арбузинським районним судом Миколаївської області та Державною установою «Арбузинська виправна колонія №83» клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и в :

До Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , у якому просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Клопотання ОСОБА_4 мотивоване тим, що вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області його було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі та він відбуває призначене покарання. З вересня 2017 року до 15.06.2018 року перебував на лікуванні в Снігурівській ВК №5. З червня 2018 року відбуває покарання у Арбузинській виправній колонії №83 Миколаївської області. За час відбування покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія ВК №83» засуджений вказує, що відбув більше 3/4 строку призначеного покарання, характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки. Має малолітню доньку, 2004 р.н., яка на даний час проживає з його матір`ю, пенсіонеркою та інвалідом III групи. Свою вину у вчиненому злочині визнає, кається. В зв`язку з викладеним засуджений вважає, що довів своє виправлення та просить звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Судом витребувано особову справу засудженого та призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції з ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)».

У ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» витребувано ряд документів, зокрема відомості про працевлаштування ОСОБА_4 та залучення до робіт з благоустрою установи, його характеристику станом на момент розгляду справи, довідку про заохочення та стягнення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання підтримав. Пояснив, що не працює, так як лікувався від туберкульозу, має слабке здоров`я. Роботи з благоустрою колонії не виконує тому що не може працювати в умовах запиленості, дихати краскою. Вважав, що виправився та просив суд звільнити його від подальшого відбування покарання, зважаючи на незначний термін покарання, що йому залишилось відбувати та необхідність догляду за донькою та хворою матір`ю.

Прокурор вважав, що клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Заслухавши думку прокурора, засудженого, вивчивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_4 , суд встановив наступне.

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.06.2016 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку 3 роки. Вирок набрав законної сили 08.11.2016 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.07.2017 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_4 для відбування покарання, призначеного вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.06.2016 року за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому визначено рахувати з моменту його затримання, тобто з 06.07.2017 року.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07.02.2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відмовлено.

Виходячи з викладеного, станом на момент розгляду клопотання, ОСОБА_4 відбув 3 роки 4 місяці 6 днів покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише за сукупністю так званої матеріальної підстави та формальної передумови, де матеріальною підставою умовно-дострокового звільнення є доведеність засудженим своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення, а формальною передумовою є відбуття засудженим певної частини покарання (ч.3 ст.81 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно роз`яснень п. 2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Щодо сумлінної поведінки засудженого, то під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
В силу ст.9 КВК України, засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, ввічливо ставитися до персоналу, а також до інших засуджених.

Тож, дотримання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком, а не правом засудженого і вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, а не його утримання від неправомірної поведінки.

Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про те, засуджений виправився має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування такої пільги.

ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 06.07.2017 року. З 17.08.2017 року утримувався в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)», з 29.09.2017 року - в ДУ «Снігурівська виправна колонія №5», з 22.06.2018 року по теперішній час в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)».

ОСОБА_4 відбув більше 2/3 призначеного йому покарання за умисний тяжкий злочин, що свідчить про наявність формальних передумов для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно матеріалів особової справи засудженого та наданої ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» інформації, ОСОБА_4 під час попереднього ув`язнення у СІЗО м. Кіровограда та за час відбування покарання в період з 17.08.2017 року в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)», з 29.09.2017 року в ДУ «Снігурівська виправна колонія №5» стягнень та заохочень не мав. За час відбування покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» з 22.06.2018 року заохочень не мав, один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності постановою начальника установи від 17.03.2020 року, стягнення погашене.

Станом на 11.07.2019 року, 13.09.2019 року, 11.03.2020 року та на 10.11.2020 року ОСОБА_4 характеризується задовільно. Згідно ч.1 ст. 118 КВК України, має право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи. Працювати не бажає. На заходи виховного впливу, з приводу працевлаштування не реагує. Залучений до участі у програмі диференційованого виховного впливу «Правова освіта», дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, з метою пристосування, при спілкуванні не відвертий. Не приймає участі у виховних заходах, які проводяться в установі, уникає робіт з благоустрою колонії, посередньо ставиться до майна установи.

Згідно довідки №675 від 11.11.2020 року, наданої адміністрацією установи виконання покарань на вимогу суду, на даний час ОСОБА_4 не працевлаштований. Відповідно довідки №674 від 11.11.2020 року, ОСОБА_4 до робіт з благоустрою колонії, прилеглої до неї території, поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством не залучався. За даними медичних висновків від 28.05.2019 року та від 07.02.2020 року ОСОБА_4 скарг не має, здоровий, результат останнього ФЛГ обстеження від 18.03.2019 року №61 без патологій.

З огляду на наведене, засуджений ОСОБА_4 протягом значної частини строку відбування покарання не проявляв жодної поведінкової активності, що свідчила б про його виправлення, а наявність стягнення свідчить, що мала місце його негативна поведінка в установі відбування покарання.Також суду не надано жодних відомостей, які б свідчили про чесне ставлення до праці засудженого ОСОБА_4 , хоча після лікування у ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» він мав задовільний стан здоров`я та мав можливість працювати, або виконувати роботи з благоустрою колонії, передбачені ч.5 ст.118 КВК України.

Згідно витягу з протоколу №16 засідання комісії ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» від 11.07.2019 року відмовлено ОСОБА_4 в заміні покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.

Бондаренко звертався з клопотанням до Президента України про помилування. Згідно витягу з протоколу №20 від 16.09.2019 року засідання спостережної комісії при Арбузинській РДА прийнято рішення, що ОСОБА_4 не заслуговує на застосування до нього такого гуманітарного акту як помилування. Згідно повідомлення від 26.11.2019 року №21-318/19 клопотання ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Згідно витягу з протоколу №5 засідання комісії ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» від 11.03.2020 року відмовлено ОСОБА_4 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання як такому, що не довів свого виправлення.

Враховуючи вищенаведене, повно та всебічно вивчивши відомості про особу засудженого, з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, відсутність з боку засудженого сумлінного ставлення до праці, а також активних дій, які б доводили, що він виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, наявність матеріалів, які свідчать про його негативну поведінку в установі відбування покарання, суд дійшов до висновку, що мета призначеного ОСОБА_4 покарання не досягнута та його умовно-дострокове звільнення на даному етапі відбування покарання є недоцільним.
Суд приймає до уваги визнання засудженим вини та каяття у вчиненні злочину, за який він відбуває покарання, а також наявність неповнолітньої дитини та матері похилого віку про що зазначено у клопотанні, проте наявність таких обставин не є визначальною для вирішення питання щодо звільнення особи. Підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, передбачені ст.81 КК України, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому у задоволенні клопотання засудженого належить відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1