справа № 208/6989/20
№ провадження 1-кс/208/1850/20
УХВАЛА
Іменем України

23 жовтня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника сектору дізнання СВ Кам`янського ВП ОСОБА_3 про зняття арешту з майна в межах кримінального провадження № № 0000217 від 13.10.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:
Начальник сектору дізнання СВ Кам`янського ВП ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з клопотанням щодо зняття арешту з чоловічої сумки «Langsa» чорного кольору, з пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , з банківської карти АТ «Альфа Банк» на ім`я Volodymyr Aleksieiev № НОМЕР_2 , з зв`язки з двох ключів, що знаходяться на одному металевому кільці та передати вказані речі власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає: АДРЕСА_1 ., які були вилучені у ОСОБА_5 в зв`язку з тим, що 22.10.2020р. постановою дізнавача ОСОБА_6 кримінальну справу було закрито.
В судове засідання ОСОБА_3 не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі, просив скасувати арешт.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Встановлено, що ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.10.2020 було накладено арешт на чоловічу сумку «Langsa» чорного кольору, пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , банківську карту АТ «Альфа Банк» на ім`я Volodymyr Aleksieiev № НОМЕР_2 , зв`язку двох ключів, що знаходяться на одному металевому кільці.
Постановою дізнавача - інспектора сектору дізнання Кам`янського ВП ОСОБА_7 від 22.10.2020 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217 від 13.10.2020 року, закрито на підставі ч.1 ст.284 КПК України, та відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

Згідно зі ст.170 КПК України, завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигод.
Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
За змістом ч.3 ст.174 КПК України, у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Із закриттям кримінального провадження втрачається легітимна мета арешту майна як втручання в конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.
Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст.3 Конституції України, ст.13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в означеній ситуації кримінальний процесуальний закон не передбачає.
Згідно зі ст.174 КПК України як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, у тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.
Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом унесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у порядку, установленому чинним КПК. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження, у тому числі в кримінальній справі, закритій органом досудового слідства, чинний КПК не передбачає.
Водночас прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Однією із загальних засад кримінального провадження згідно з п.2 ч.1 ст.7, ч.1 ст.9 КПК є законність, що передбачає обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою, вимог інших актів законодавства.
Чинний КПК України, не передбачає застосування слідчим, слідчим суддею, судом процесуальних норм у припиненій кримінальній справі. Таким чином, вирішення порушеного начальником сектору дізнання ОСОБА_3 питання в порядку кримінального судочинства потребувало б відновлення кримінального провадження, яке закрито постановою органу досудового слідства у зв`язку з відсутністю складу злочину, тобто з реабілітуючої підстави.
Для відновлення справи необхідним є скасування процесуальних рішень, якими було закрито провадження.
Кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє такі відносини. Зокрема, після прийняття зазначеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, утрачає відповідну концептуальну властивість.
Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.
З огляду на зазначене будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження, з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна в такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.
Водночас вимоги про скасування арешту майна (звільнення майна з-під арешту), що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.
Таким чином, судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, установлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.
Разом з тим скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.
З огляду на викладене вирішення зазначеного питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юрисдикції та не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження. Вказаний правовий висновок висловлено Верховним судом у постанові №372/2904/17-ц від 15.05.2019 року.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя -

постановив :
В задоволенні клопотання начальника сектору дізнання СВ Кам`янського ВП ОСОБА_3 про зняття арешту з майна в межах кримінального провадження № № 0000217 від 13.10.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1