УХВАЛА

14 вересня 2020 року

м. Київ

провадження №51-4270ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного йому покарання,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, зі змісту якої вбачається, що начальник ДУ «ПВК №90» відповідно до ст. 81 КК звернувся з клопотанням до Херсонського міського суду про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання, в задоволенні якого судом було відмовлено і це рішення залишено без змін Херсонським апеляційним судом.
У своїй касаційній скарзі засуджений, не вказуючи які саме судові рішення ним оскаржуються, порушує питання про безпідставність відмови судів обох інстанцій у задоволенні клопотання та просить касаційний суд застосувати до нього ст. 81 КПК і звільнити умовно достроково від відбування покарання.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Право на оскарження судових рішень в касаційному порядку не є абсолютним. Так, згідно п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний розгляд справи, і лише у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з ч. 6 ст. 539 КПК, за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
За змістом статей 424 та 539 КПК, судове рішення суду апеляційної інстанції, прийняте за результатами розгляду скарги на ухвалу, якою вирішуються питання, пов`язані з виконанням вироку, касаційному оскарженню не підлягає.
Таким чином, оскаржувані судові рішення не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, оскільки стосуються питання, пов`язані з виконанням вироку.
Вирішення клопотань про застосування до засудженого умовно дострокового звільнення від відбування призначеного йому покарання відповідно до ст. 436 КПК до повноважень суду касаційної інстанції не належить.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на судові рішення про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного йому покарання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3