Справа № 203/94/20
Провадження № 1-кп/0203/527/2020
У Х В А Л А
21.12.2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника- ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002889 від 01.12.2019 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, українця, громадянина України, не працюючого, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов вищевказаний обвинувальний акт.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики та зменшилися, зазначені у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання такої міри запобіжного заходу, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає у виді позбавлення волі строком до шести років, в м. Дніпро останній не проживає, не має постійного місця мешкання, проживає без реєстрації, не має міцних соціальних зв`язків, тобто може покинути місце теперішнього мешкання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення матеріального характеру, раніше був засуджений, перебував у розшуку, відсутнє стабільне матеріальне положення, є ризик впливу на потерпілого та недопитаних свідків. Крім того, потерпілий та свідки написали заяву, про те, що вони бояться за своє життя та здоров`я, так як обвинуваченому відомі анкетні дані, а тому існує обґрунтований ризик впливу. Застосування або зміни на більш м`який запобіжний захід обвинуваченому є недоцільним, оскільки не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
Захисник обвинуваченого заперечував проти клопотання прокурора, просив змінити підзахисному запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що його підзахисному неодноразово було продовжено строк тримання під вартою, знаходиться під вартою більше року, потерпілий неодноразово в судове засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, зазначені обставини дають підстави стороні захисту стверджувати про відсутність наміру у потерпілого захищати в суді свої права, які нібито було порушені ОСОБА_5 . Ризики, на які посилається прокурор є необґрунтованими, посилання прокурора на те, що відносно його підзахисного розглядається ще два обвинувальних акти, є припущенням, оскільки вирок Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 09.07.2020, за яким засуджено ОСОБА_5 скасовано та справу направлено на новий судовий розгляд. Його підзахисний в розшуку не знаходився. Майже всі свідки у справі допитані. Окрім того, Лікніцький страждає рядом захворювань, та потребує належного лікування, перебував у стаціонарі Дніпровської міської медичної частини №4 з встановленим діагнозом.
Обвинувачений підтримав думку захисника та зобов`язався, в разі зміни запобіжного заходу, виконувати належним чином свої процесуальні обов`язки.
Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання, приходжу до наступного.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2020 року, обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується 09 січня 2021 року.
При вирішенні питання щодо заявленого клопотання прокурора, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані ( рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І. А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).
При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під вартою понад рік, при цьому тривалий час прокурором не забезпечується явка потерпілого та свідків в судове засідання, також суд враховує особу обвинуваченого, який має місце проживання, потребує належного лікування, має дружину.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з триманням під вартою на домашній арешт в певний період доби, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без задоволення.
Клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в період з 22 години до 5 години наступного дня строком на 2 місяці, тобто до 21 лютого 2021 року, звільнивши з під варти негайно в залі суду.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 протягом вказаного строку: прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22 години до 5 години наступного дня, крім випадків звернення за медичною допомогою, запобігання надзвичайним ситуаціям, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, в`їзд в Україну, утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Виконання ухвали покласти на відділення поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент ухвалення.

Суддя Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1