Справа № 171/1510/20
1-кп/171/228/20
УХВАЛА
16 листопада 2020 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000518 від 30.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000518 від 30.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Під час судового засідання прокурор підтримав подане ним клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, обґрунтовуючи клопотання тим, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Зазначає, що обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід, який спливає 19.11.2020 року. Підставою для продовження вказаного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України і в обґрунтування продовження обраного запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається на необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вважає, що наявні достатні докази про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення та йому може бути призначено покарання за вчинення злочину у якому він обвинувачується у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що може спонукати його переховуватися від органів досудового розслідування та або суду. Зазначає, що ОСОБА_4 немає постійного місця роботи чи навчання, джерела доходів, суспільно-корисною працею не зайнятий, що може спонукати його до вчинення інших корисливих злочинів для отримання матеріальних цінностей. Вказане свідчить, на думку прокурора, про неможливість запобігання цим ризикам, які на даний час не зменшилися, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
На підставі зазначеного, просить суд продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Зазначає, що обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід, який спливає 19.11.2020 року. Підставою для продовження вказаного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України і в обґрунтування продовження обраного запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається на необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вважає, що наявні достатні докази про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення та йому може бути призначено покарання за вчинення злочину у якому він обвинувачується у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що може спонукати його переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Зазначає, що ОСОБА_6 немає постійного місця роботи чи навчання, джерела доховів, суспільно-корисною працею не зайнятий, що може спонукати його до вчинення інших корисливих злочинів для отримання матеріальних цінностей. Вказане свідчить, на думку прокурора, про неможливість запобігання цим ризикам, які на даний час не зменшилися, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
На підставі зазначеного, просить суд продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_4 у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою просив відмовити та обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вважає, що доказів на підтвердження вказаних прокурором в клопотанні ризиків до суду не надано, тому клопотання прокурора є необґрунтованим. Пояснив, що він не має наміру переховуватися від суду. Вказав, що на розгляді в іншому суді перебуває кримінальне провадження відносно нього з 2015 року та він постійно з`являється за викликом до вказаного суду. Також пояснив, що не має наміру чинити тиск на потерпілу та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки, як вбачається з клопотання вказані прокурором ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не доведені, клопотання є необґрунтованим, доказів на підтвердження ризиків до клопотання не додано.
Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечив щодо продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_7 погодився з позицією свого підзахисного ОСОБА_6 щодо продовження запобіжного заходу йому у виді тримання під вартою.
Захисником ОСОБА_8 через канцелярію суду подано письмове клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт.
Клопотання обґрунтовано тим, що 30.06.2020 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України та він вже понад п`ять місяців позбавлений можливості проходити медичне обстеження та працювати. Зазначає, що ОСОБА_4 має професійно-технічну освіту, володіє багатьма спеціальностями, але через поганий стан здоров`я вимушений працювати за трудовим договором, здійснювати вантажні та пасажирські перевезення. У зв`язку, з тим, що його дружина позбавлена батьківських прав та місце її перебування на даний час не відоме малолітня дитина ОСОБА_9 , 2009 року народження, залишилася на його утриманні. Вказує, що дитина завдяки батька всім забезпечена, охайна та доглянута, батько належним чином приділяв увагу навчанню та вихованню дитини, ОСОБА_4 відповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків. З часу затримання ОСОБА_4 дитина залишилася з бабусею ОСОБА_10 , 1957 року народження. Проте, на даний час стан здоров`я ОСОБА_10 погіршився, вона перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні, зараз проходить стаціонарне лікування та реабілітацію. За вказаних обставин вважає, що донька ОСОБА_4 на даний час потребує його опіки. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, захисник просить змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. На обґрунтування вищенаведених доводів захисник додала до клопотання письмові докази.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заявлене захисником клопотання про зміну запобіжного заходу. Просить змінити обраний йому запобіжний захід та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Просив клопотання задовольнити.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 поклалися у вирішенні даного питання на розсуд суду.
Прокурор заперечив щодо клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Просив у його задоволенні відмовити.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від трьох до шести років позбавлення волі. Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, немає постійного місця роботи чи навчання, суспільно-корисною працею не зайнятий, що може спонукати його до вчинення інших корисливих злочинів для отримання матеріальних цінностей. Окрім того, станом на даний час потерпіла по справі не допитана, а також суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, віднесене до тяжких злочинів. Наведене свідчить про існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від трьох до шести років позбавлення волі. Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, немає постійного місця роботи чи навчання, суспільно-корисною працею не зайнятий, що може спонукати його до вчинення інших корисливих злочинів для отримання матеріальних цінностей. Окрім того, станом на даний час потерпіла по справі не допитана, а також суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України віднесене до тяжких злочинів. Наведене свідчить, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Таким чином, вищевикладене підтверджує те, що обвинувачені можуть переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк запобіжного заходу спливає 19.11.2020 року. Ризики для запобігання яких було обрано обвинуваченим запобіжний захід на даний час не зменшилися.
Що стосується доводів захисника про наявність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, то суд дослідивши документи: свідоцтво № 171224 від 23.05.2007 року щодо здобуття ОСОБА_4 професії помічника машиніста тепловоза, свідоцтво № 7124 від 15.04.2005 року та додаток до нього, щодо здобуття ОСОБА_4 професії складач поїздів, диплом НОМЕР_1 від 01 липня 2002 року про здобуття ОСОБА_4 кваліфікації слюсаря з ремонту автомобілів, свідоцтво № 247 від 12.08.2003 року про встановлення ОСОБА_4 четвертого тарифно-кваліфікаційного розряду слюсаря по ремонту локомотивів, посвідчення № 941 від 10.06.2010 року щодо підвищення кваліфікації ОСОБА_11 на курсах цільового призначення з метою поглиблення професійних знань, посвідчення № 026195 від 13.07.2007 року про складання теоретичних іспитів на помічника машиніста тепловоза, виписку з медичної карти стаціонарного хворого У-3268 торакального відділення КЗ «Криворізка міська клінічна лікарня № 2» щодо перебування на лікуванні ОСОБА_11 25.01.2018 року, висновок з медичного центру лікаря-ендоскопіста від 12.08.2019 року щодо стану здоров`я ОСОБА_11 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.07.2019 року про позбавлення батьківських прав ОСОБА_12 відносно доньки ОСОБА_9 , акт від 25.01.2018 року щодо характеризуючих даних ОСОБА_4 , акт обстеження умов проживання сім`ї обвинуваченого за адресою АДРЕСА_1 , характеристику на ОСОБА_4 за місцем проживання від 17.05.2020 року, характеристику на доньку обвинуваченого ОСОБА_9 від 09.11.2020 року, виписку із медичної карти стаціонарного хворого № У 3782 щодо ОСОБА_10 (02.11.2020 р.-09.11.2020 р.), виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 3711 щодо ОСОБА_10 (27.10.2020 р.-01.11.2020 р.), приймає їх до уваги, проте зазначені захисником доводи та надані на їх підтвердження докази не є достатніми для спростування наявності ризиків для запобігання яких було обрано обвинуваченому запобіжний захід чи для підтвердження їх зменшення на даний час.
Суд, за вищенаведених мотивів та враховуючи наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 на домашній арешт слід відмовити.
Виходячи з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів та що метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не вбачає на даний час підстав для зміни запобіжного заходу, обраного ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії судового розгляду та тяжкості можливого покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі доведеності їх вини та визнання їх винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень Європейського Суду з прав людини «Прокопенко проти України» та «Лабітта проти Італії», суд приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.
Таким чином, з врахуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання їх спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, на думку суду, не може запобігти зазначеним ризикам.
На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.ст.177, 182, 183, 184, 314-316, 331, 350, 369-372, 392 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме до 14 січня 2021 року.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, а саме до 14 січня 2021 року.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 18 листопада 2020 року.

Суддя ОСОБА_1