Номер провадження: 11-кп/813/308/20
Номер справи місцевого суду: 498/1031/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуюча - суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 25.04.2019 у кримінальному провадженні
№0000017, внесеному до ЄРДР 29.01.2016, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, має повну загальну середню освіту, непрацевлаштованого, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимий,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, за який йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік. На ОСОБА_9 покладено обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Вироком вирішено питання щодо заявленого у справі цивільного позову,-

встановив:

Короткий зміст оскарженого вироку.
Оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, при таких обставинах.
01.01.2016, приблизно о 11 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_7 , не маючи прямого умислу на спричинення тілесних ушкоджень, але передбачаючи можливість заподіяння тілесних ушкоджень, умисно кинув чашку в сторону потерпілого ОСОБА_10 , яка потрапила останньому в обличчя, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Вимоги апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій за ст. 128 КК України, просить оскаржений вирок суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні закону, який підлягає застосуванню. Просить змінити вирок суду та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.
Зокрема, прокурор в апеляційній скарзі посилається на те, що з моменту вчинення злочину, тобто з 01.01.2016, сплив трирічний строк, проте суд першої інстанції не прийняв до уваги цей факт, відтак, судом першої інстанції в оскарженому вироку не було вирішено питання щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності. Вказані обставини потягли незастосування судом закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, відтак, оскаржений вирок суду першої інстанції є таким, що не відповідає положенням ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості.
До початку апеляційного розгляду прокурор подав апеляційному суду зміни до апеляційної скарги. Просить оскаржений вирок суду змінити в частині призначення покарання, зокрема застосувати положення ст. 46, ч. 5 ст. 74 КК України, на підставі яких звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного вироком суду покарання.
Позиції учасників судового розгляду.
Обвинувачений у судовому засіданні апеляційного суду подав заяву, в якій просить, закрити кримінальне провадження, розуміє нереабілітуючі обставини та просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу частково та просив оскаржений вирок скасувати, звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, зазначивши, що змінена апеляційна скарга прокурора - процесуального керівника в частині звільнення ОСОБА_7 від покарання, на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, не підлягає задоволенню, оскільки вона погіршує становище обвинуваченого та подана після закінчення строків на апеляційне оскарження, передбачених ч. 4 ст. 403 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Оскільки апеляційним судом не встановлено обставин, які дають підстави вийти за межі апеляційних вимог, а в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються фактичні обставини вчинення злочину, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій за ст. 128 КК України, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.
Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
1. Щодо тверджень апеляційної скарги прокурора про незастосування закону України про кримінальну відповідальність, якій підлягає застосуванню та істотним порушень вимог кримінального процесуального закону України в оскарженому вироку.
Як убачається з мотивувальної частини оскарженого вироку, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України, 01 січня 2016 року.
Підстави для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3
ст. 49 КК України, відсутні.
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Статтею 12 КК України встановлено, що злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Санкцією ст. 128 КК України передбачено, що необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження - карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк.
Відтак, вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості.
Таким чином, дія положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України поширюється на дане кримінальне провадження.
Враховуючи те, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, вчинене останнім 01.01.2016, тобто на момент ухвалення вироку районним судом минуло більше трьох років, вказане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, суд першої інстанції ухвалюючи вирок зобов`язаний був застосувати положення закону України про кримінальну відповідальність щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Незастосування норм закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, суперечить загальним засадам кримінального судочинства.
Приймаючи до уваги те, що в оскарженому вироку не було застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, оскаржений вирок є таким, що не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, передбачених положеннями ст. 370 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Положеннями ч. 1 ст. 286 КК України регламентовано, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Частиною 3 статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Частиною 4 статті 403 КПК України передбачено, що внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.
За таких обставин, апеляційний суд, приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду справи звернувся до апеляційного суду із заявою про звільнення його від кримінальної відповідальності, враховуючи те,що строки на апеляційне оскарження, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, закінчилися, апеляційний суд погоджується з думкою прокурора, який приймає участь в апеляційному провадженні, про те, що апеляційна скарга прокурора процесуального керівника в частині звільнення ОСОБА_7 від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу, відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, підлягає частковому задоволенню.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 19.11.2019, справа №345/2618/16-к, провадження №51-1491 км 19).

Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.
Таким чином скаржений вирок районного суду підлягає скасуванню, обвинувачений ОСОБА_7 - звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України, на підставі ст. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження №0000017, внесене до ЄРДР 29.01.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, - закриттю.
Керуючись ст. ст. 284, 286, 288, 374, 376, 404, 407, 409, 412, 413, 417, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 25.04.2019 у кримінальному провадженні №0000017, внесеному до ЄРДР 29.01.2016, відносно ОСОБА_7 , засудженого за ст. 128 КК України, скасувати.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності передбаченої ст. 128 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження №0000017, внесене до ЄРДР 29.01.2016, відносно ОСОБА_7 за ст. 128 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4