У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000469

за апеляційною скаргою прокурора Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 липня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибужжя Доманівського району Миколаївської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України.

Учасник судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 липня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000469 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України, повернуто прокурору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

На думку апелянта, є невірними висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення по кожному із кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів, а також те, що не конкретизовано умислу щодо вчинення дій відносно потерпілого ОСОБА_8 .

Що стосується мотиву вчинення злочину та конкретизації умислу щодо вчинення дій відносно потерпілого ОСОБА_8 , прокурор вказав, що в обвинувальному акті зазначено, що побачивши ОСОБА_8 , у ОСОБА_6 , обізнаного про його участь у побитті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклої неприязні та образи виник умисел на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Вважає, що у даному обвинувальному акті чітко дотримано вимоги щодо викладення суб`єктивної сторони злочину. Також додає, що судом не конкретизовано, в чому саме не відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування.

Позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу про повернення обвинувального акта відносно ОСОБА_6 залишити без змін. Зазначає, що діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, яке інкримінується ОСОБА_6 , є кримінальним проступком. Вважає, що суд повинен повернути обвинувальний акт прокурору для виконання вимог глави 25 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, що затверджений прокурором 29.10.2015, не містить формулювання обвинувачення по кожному із кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів, а в описовій частині обвинувального акта слідчим не конкретизовано умислу щодо вчинення дій відносно потерпілого ОСОБА_8 .

Також суд зазначив, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України.

Окрім того, суд звернув увагу прокурора на необхідність дотримання Перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Захисник ОСОБА_11 надіслала до суду клопотання про проведення судового засідання без її участі та без участі обвинуваченого ОСОБА_6 . Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, проте до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили. Неявка вказаних учасників судового провадження не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 19.11.2018 до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшли матеріали кримінального провадження № 0000469 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України (єдиний унікальний номер справи №475/943/18).

Вказаний обвинувальний акт у судовій справі №475/943/18, надійшов разом із матеріалами кримінального провадження №0000469 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України (єдиний унікальний номер справи № 475/1137/15-к).

Так, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України (єдиний унікальний номер справи № 475/1137/15-к) 16 грудня 2015 року Доманівським районним судом Миколаївської області ухвалено обвинувальний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 216-224).

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25 травня 2017 року зазначений вирок залишено без змін (т. 3 а.с. 17-24).

Постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2015 року та ухвала апеляційного суду Миколаївської області від 25 травня 2017 року скасовані та призначено новий розгляд в суді першої інстанції (т. 3 а.с. 115-118).

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 серпня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000469 повернуто прокурору для усунення порушень КПК України (т. 3 а.с. 192).

Відповідно до супровідного листа від 23.08.2018, до Доманівського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000469 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України (т. 4 а.с. 2).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 серпня 2018 року єдиним унікальним номером справи є №475/943/18 та визначено головуючу суддю ОСОБА_14 (т. 4 а.с. 1).

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01.11.2018 заяву захисника ОСОБА_11 про відвід судді ОСОБА_14 задоволено (т. 4 а.с. 81).

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13.11.2018, матеріали кримінального провадження №0000469 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України, направлено на розгляд Южноукраїнського міського суду Миколаївської області (т. 4 а.с. 97).

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції зазначив, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, що затверджений прокурором 29.10.2015, не містить формулювання обвинувачення по кожному із кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів, а в описовій частині обвинувального акта слідчим не конкретизовано умислу щодо вчинення дій відносно потерпілого ОСОБА_8 .

Із зазначеними висновками суду першої інстанції суд не погоджується, з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали про повернення обвинувального акта, суд першої інстанції повернув обвинувальний акт, що затверджений прокурором 29.10.2015.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції вказав на недоліки обвинувального акта, який був затверджений прокурором 29.10.2015.

Хоча, як слідує з матеріалів кримінального провадження, зазначений обвинувальний акт був повернений ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 16.08.2018 (т. 3 а.с. 192).

Після повернення обвинувального акта було відновлено досудове розслідування, складено обвинувальний акт, який затверджено 22.08.2018 прокурором Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури, та 23.08.2018 направлений до Доманівського районного суду Миколаївської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 23 серпня 2018 року присвоєно єдиний унікальний номер судової справи: №475/943/18 .

Апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , що затверджений прокурором 22.08.2018, відповідає вимогам закону (т. 4 а.с. 3-10).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки у ньому наведені обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема в обвинувальному акті конкретно та повно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочинів, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, та сформульовано обвинувачення.

Прокурором сформульовано обвинувачення та надано правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , які дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що ніяким чином не перешкоджає суду розглянути справу по суті та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За своїм змістом обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 є достатньо зрозумілим і конкретним. Конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_6 , не викликає сумнівів.

Викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, на думку суду, є достатніми для повного розуміння обвинуваченим суті висунутого обвинувачення, що є необхідним для підготовки захисту.

Зважаючи на наведене, немає підстав стверджувати, що в обвинувальному акті не конкретне формулювання обвинувачення, про що зазначив суд першої інстанції. Наведені в обвинувальному акті фактичні обставини відповідають вказаним у ч. 2 ст. 291 КПК Країни вимогам та дають повне уявлення стосовно кожного елементу складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України, у яких обвинувачується ОСОБА_6 .

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що прокурору слід звернути увагу Перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII. Але, судом першої інстанції не конкретизовано, в чому саме полягає невідповідність обвинувального акта з огляду на зазначені Перехідні положення.

Разом з тим, що стосується доводів захисника, висловлених в запереченнях на апеляційну скаргу прокурора про те, що діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, яке інкримінується ОСОБА_6 , є кримінальним проступком, а тому суд повинен повернути обвинувальний акт прокурору для виконання вимог глави 25 КПК України, суд зазначає таке.

Відповідно до п. п. 5 п. 4 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22.11.2018 (далі Закон №2617-VІІІ), обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, із аналізу змісту вищевказаної норми кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що обвинувальні акти підлягають поверненню прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України у разі наявності двох умов: 1) обвинувальний акт складений та затверджений в кримінальному провадженні щодо злочинів, що визначені як кримінальні проступки; 2) обвинувальний акт направлений до суду до набрання чинності Законом №2617-VІІІ та не призначений на момент набрання законом чинності до судового розгляду.

Закон №2617-VІІІ, відповідно до його прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності 01.07.2020.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні №0000469 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України, надійшов до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області 19.11.2018 (т. 4 а.с. 99), тобто до набрання чинності Законом №2617-VІІІ.

Згідно положень ч. 1 ст. 217 КПК України (в редакції від 02.04.2020), у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

В подальшому, у зв`язку із набранням чинності Закону №2617-VІІІ, ч. 2 ст. 217 КПК України була викладена в наступній редакції: «Не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину, крім випадків, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. У таких випадках розслідування злочину та кримінального проступку здійснюється за правилами досудового слідства. Положення глави 25 цього Кодексу в такому разі не застосовуються».

Як слідує з реєстру матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000469 (т. 4 а.с. 11-22), рішення про об`єднання кримінальних проваджень було прийнято прокурором в ході досудового розслідування ще 13.10.2015, тобто до набрання чинності змін до ч. 2 ст. 217 КПК України, на підставі діючого на момент прийняття рішення кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що в даному випадку обвинувальний акт, що затверджений прокурором 22.08.2018 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України, підлягав судовому розгляду в загальному порядку, й підстав, передбачених законом, для його повернення прокурору не було.

Тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 липня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_15 -Губарєва