Справа №705/3047/20
1-кп/705/1024/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року місто Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

під головуванням судді ОСОБА_1

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані Черкаської області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000311 від 01.03.2017 року, по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не зареєстрованого, зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України,
клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
з участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України.
02 грудня 2020 року прокурор подав до суду клопотання про продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що строк запобіжного заходу спливає 18 грудня 2020 року. Проте, продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та є достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 може: переховуватися від суду, оскільки санкція найтяжчої статті, за якою ОСОБА_3 було пред`явлено обвинувачення, передбачає позбавлення волі від 4 до 6 років позбавлення волі та він розуміє, що в разі доведення вини у судовому порядку йому буде призначено покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як ОСОБА_3 знає їх анкетні дані, де вони проживають і може вмовити їх під примусом, щоб вони змінили свої свідчення на його користь; вчиняти інші кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_3 не має постійного джерела доходу, ніде не працює, а тому може вчинити аналогічні злочини в зв`язку з відсутністю засобів для існування. Вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе запобігти наявним ризикам. Просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав подане ним до суду клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та зазначив, що погоджується з позицією свого захисника, яка буде нею озвучена.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Зазначила, що з клопотання прокурора вбачається його упередженість, так як прокурор зазначає, що її підзахисний вчинив злочини, а не обвинувачується у їх вчиненні, хоча з даного приводу відсутній вирок суду. На думку захисника, ризики, які зазначив прокурор, нічим не підтверджені. В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про вручення безпосередньо її підзахисному повідомлення про підозру, а вручення було заочним. Після затримання обвинуваченого йому була вручена вже змінена підозра. Зауважила, що застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою лише з мотивів тяжкості кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується її підзахисний, неможливе. Прокурор не надав доказів, що її підзахисний здійснював вплив на потерпілих, хоча провадження розслідувалось тривалий термін часу. Ризик вчинення інших правопорушень також не підтверджено, так як її підзахисний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Ризику переховування від суду також не має, так як обвинувачений має постійне місце проживання, хоча і без реєстрації. Невизнання її підзахисним вини у вчиненні кримінальних правопорушень, також не є ризиком. Враховуючи, що обвинувачений характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вважає, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає, і домашній арешт із забороною виходу з квартири з 10 години вечора до 6 години ранку, за адресою фактичного місця проживання обвинуваченого, із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, буде цілком достатнім.

Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого та захисника, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою, суд повинен врахувати наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2020 року було продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою до 18 грудня 2020 року. Вказане питання було вирішене судом з урахуванням того, що судовий розгляд у кримінальному провадженні ще не було розпочато, а також з урахуванням наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

У судовому засіданні 16 грудня 2020 року судовий розгляд у кримінальному провадженні лише розпочато, зокрема прокурором оголошено короткий виклад обвинувального акту, після чого судом прийнято рішення про неможливість продовжити судове засідання у зв`язку з неявкою потерпілих, враховуючи позицію обвинуваченого щодо пред`явленого йому обвинувачення.

Враховуючи те, що для виклику учасників судового провадження необхідний час, суд позбавлений можливості завершити судовий розгляд до 18 грудня 2020 року, тобто до дати, до якої відносно обвинуваченого був продовжений строк дії запобіжного заходу.

З приводу того, чи продовжують існувати ризики, зазначені у клопотанні прокурора, суд вважає, що на даний час продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому в разі доведення його винуватості у вчиненні злочинів, а також ризик впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків, з метою зміни останніми своїх показань, наданих під час досудового розслідування, враховуючи те, що ні потерпілі, ні свідки, ще не були допитані у судовому засіданні безпосередньо судом.
Щодо ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, то в даному випадку, суд враховує, що кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_3 були вчиненні у лютому 2017 року і суду не надано доказів того, що після лютого 2017 обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності чи підозрювався у вчиненні інших кримінальних правопорушень. Тому, суд вважає, що вказаний ризик прокурором належним чином не обґрунтовано та не підтверджено.
Згідно практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому звертається увага, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Враховуючи вказані вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе належним чином запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, що призведе до неможливості розгляду справи в розумні строки та з`ясування всіх обставин по справі. Тому клопотання прокурора підлягає до задоволення.
При цьому суд враховує, що обвинувачений не має зареєстрованого місця проживання, а наявність постійного місця проживання за адресою, яку озвучив обвинувачений у судовому засіданні, також нічим не підтверджена. Також відсутні дані про те, кому належить квартира, в якій, з його слів, проживає обвинувачений, яка позиція власника квартири щодо перебування обвинуваченого у квартирі на час дії такого запобіжного заходу як домашній арешт. Тому суд не вважає позицію захисту щодо можливості застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, належним чином обґрунтованою та підтвердженою документально.
Керуючись статтями 183, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Дія ухвали про продовження строку запобіжного заходу закінчується 13 лютого 2021 року.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику - для відому, та направити начальнику Черкаського слідчого ізолятора - для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Головуючий суддя ОСОБА_1