ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/5100/2020 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3070/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст. 185, ст.126 -1 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.07.2020 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ст. 126-1 КК України.
Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.07.2020 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 6 вересня 2020 року включно з продовженням визначеної застави у розмірі 168 160 грн..
Суд обґрунтував прийняте рішення тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним, відсутність сталих соціальних зв`язків та постійного доходу, а також з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та з урахуванням того, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор існують, вони не змінилися.

Не погодившись з рішенням районного обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.07.2020 року, та застосувати до нього інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування вимог апелянт посилається на те, що відсутні ризики на які послався суд при продовженні йому міри запобіжного заходу, оскільки потерпілий у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст. 185 КК України помер, а по ст. 126-1 КК України потерпілою є його матір, яка заявляла в суді про відмову від обвинувачення. Крім того вказує, що він проживає разом з матір`ю та трирічною донькою, які матеріально залежать від нього, оскільки він є єдиним годувальником в сім`ї, факт його проживання з матір`ю та донькою можуть підтвердити сусіди, які не мають на нього жодних скарг.
Посилається і на те, що визначена сума застави є для нього не спів розмірною. Вчиняти буд-яке інше кримінальне правопорушення або переховуватись від суду не має наміру.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти її задоволення; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у разі обрання його ОСОБА_8 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, а саме запобігти спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

вчинити інше кримінальне правопорушення .

Ці ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_8 обвинувачується в тому числі у скоєнні тяжкого злочину проти власності, який він скоїв в період іспитового строку за попереднім вироком та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років. Крім того ОСОБА_8 є неодноразово засудженим в тому числі і за злочини проти власності, відбував покарання в місцях позбавлення волі та знов вчинив аналогічний злочин. Вказане беззаперечно свідчить, що з врахуванням покарання, яке загрожує ОСОБА_8 він може переховуватись від слідства та суду; впливати на свідків, оскільки провадження ще не розглянуто судом; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того колегія суддів враховує, що обвинувачений ніде не працює; не має постійного місця роботи; не має місця реєстрації. Даних щодо захворювань, які перешкоджають або унеможливлюють перебування ОСОБА_8 під вартою суду не надано.

Окрім того розглядаючи апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо відмови його матері ОСОБА_9 від обвинувачення у кримінальному провадженні за ст. 126-1 КК України в якому вона є потерпілою, колегія судді зазначає, що відповідно до ст. 477 КПК України вказане кримінальне правопорушення дійсно відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення та відповідно п.7 ч.1 ст. 284 КПК України відмова потерпілої від обвинувачення не є підставою для закриття кримінального провадження, а отже вказані доводи є безпідставними.

Таким чином обставини, що відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме: тяжкість покарання, що загрожує особі; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, яка носить формальний характер; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутація обвинуваченого ; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, безумовно свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2020 року про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді