УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

потерпілих ОСОБА_14 ОСОБА_15

у відкритому підготовчому судовому засіданні розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000153 від 19 квітня 2020 року про обвинувачення
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Докучаєвськ Волновахського району Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не судимого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за п.п.6,12ч.2ст.115,ч.4ст.187 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не судимого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ,
за п.п.6,12ч.2ст.115,ч.4ст.187 КК України,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні дитину 2016 року народження, не судимого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,
за ч. 4 ст. 187 КК України,
в с т а н о в и в:
На розгляді Личаківського районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 19 квітня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_11 , у скоєнні кримінальних правопорушень,передбачених п.п.6,12ч.2ст.115,ч.4ст.187 КК України, ОСОБА_12 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,12ч.2ст.115,ч.4ст.187 КК України, та ОСОБА_13 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим запобіжних заходів тримання під вартою, оскільки вони обвинувачуються у вчинені особливо тяжких злочинів, можуть знищити або приховати знаряддя та предмет вчинення злочину, впливати на свідків і потерпілих, переховуватись від суду, продовжити займатись злочинною діяльністю, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебували в розшуку. А тому менш суворі запобіжні заходи на думку прокурора є недостатніми для забезпечення обвинуваченими покладених на них обов`язків.
Крім того захисник ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна в частині автомобіля марки Мерседес Е240 сірого кольору, він код НОМЕР_1 , ключів від вказаного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Інших клопотань не поступило,а відтак суд поставив на вирішення питання про призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.
Потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , підтримали клопотання прокурора та заперечили проти задоволення клопотання захисника,оскільки один з обвинувачених був затриманий у вказаному автомобілі і у нього були вилучені викрадені кошти, щодо призначення до судового розгляду не заперечили
Захисники обвинувачених відносно клопотання прокурора заперечили, вважають пред`явлене обвинувачення необґрунтованим, а також, що відсутні ризики передбачені ст. 177 КПК України для продовження найсуворішого запобіжного заходу, а тому просили змінити запобіжний захід на домашній арешт. Підтримали клопотання захисника ОСОБА_6 , оскільки вважають таке підставним та не заперечили проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтримали думку своїх захисників в повному обсязі.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинуваченим обрано запобіжні заходи тримання під вартою, які ухвалою суду було продовжено. Строк запобіжних заходів закінчується 04 лютого 2021 року.
Вирішуючи питання про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.
За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Ризиками, які дають підстави суду продовжити обвинуваченим запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, оскільки обвинувальний акт надійшов на розгляд суду, покарання, яке загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, свідчить про високий ступінь ризику переховування від суду. Крім того, в судовому засіданні на даний час ще не допитані потерпілі та свідки обвинувачення, що не виключає можливості здійснення впливу на них, від так наявні всі підстави для продовження обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою.
Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.
Наведені дані про особи обвинувачених, які раніше не судимі, не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом на даному етапі не встановлено.
При цьому, доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинувачених інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не спростовують вищенаведених висновків суду.
На підставі наведеного, суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів.
При цьому у відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України не слід визначити розмір застави, оскільки злочин спричинив загибель людини.
Що стосується клопотання захисника ОСОБА_6 то останнє на даній стадії процесу до задоволення не підлягає з наступних причин.
За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що арешт майна з метою забезпечення збереження майна не обмежений його видами або колом осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, якщо таке майно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу, а арешт накладений з метою їх збереження.
За таких обставин вказане рухоме майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки може містити на собі сліди злочину. Завданням накладення арешту у даному випадку є запобігання можливості знищення майна.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи, що розгляд кримінального провадження №0000153 від 19 квітня 2020 року, на теперішній час не завершений, докази не досліджені, а власником майна не доведено, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Обмеження можливості розпоряджатися та володіти ним носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
З урахуванням викладеного, клопотання про скасування арешту майна в частині автомобіля ,ключів та свідоцтва про реєстрацію т/з є передчасним та задоволенню не підлягає.
За результатами проведення підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень передбачених пп.1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України. Так, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, в ході досудового розслідування та в підготовчому судовому засіданні угоди між сторонами не укладено, підстави, передбачені п.п 4-8 ч.1, ч.2 ст. 284 КПК України, для закриття провадження відсутні, кримінальне провадження підсудне Личаківському районному суду м. Львова. Відтак, відсутні перешкоди призначення судового розгляду.
Враховуючи наведене, з урахуванням думки учасників процесу щодо можливості призначення судового розгляду, їх позиції з питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, суд приходить до висновку, що слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, визначивши дату та місце його проведення, і склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.
З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст.170 177, 178, 183, 194, 314, 331, 372, 375 КПК України,суд -
п о с т а н о в и в:
клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів.
Строк дії ухвали становить 60 днів,тобто до 01 квітня 2021року включно.
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування арешту майна за безпідставністю
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення про обвинувачення ОСОБА_11 , у скоєнні кримінальних правопорушень,передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст.187 КК України, ОСОБА_12 , у скоєнні кримінальних правопорушень,передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_13 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України у відкритому судовому засіданні на 10 лютого 2021 року року о 12-00 год. в приміщенні Личаківського районного суду м. Львова.
Проводити судовий розгляд кримінального провадження колегіальним складом суду.
Визначити склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, та підлягають виклику в судове засідання: прокурор, обвинувачені, захисники, представник потерпілої сторони, потерпілі
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та підлягає апеляційному оскарження у строки передбачені КПК України

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3