КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2018 року за № 420 180 000 000 005 85, з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кстово Нижегородської області Росії, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2020 року,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2018 року за № 420 180 000 000 005 85, щодо ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків.

Ухвала мотивована неможливістю прийняття зазначеного обвинувального акта до судового розгляду, оскільки у ньому вказано про відсутність потерпілих та представників державних інтересів у кримінальному провадженні при тому, що ОСОБА_5 обвинувачується, в тому числі, у заволодінні майном ПАТ «НАК «Нафтогаз України» і ДАТ «Чорноморнафтогаз» та в обвинуваченні є посилання на завдання майнової шкоди державним інтересам.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить дану ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції на підставі обвинувального акта.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає про те, що у кримінальному провадженні не подавались заяви про залучення особи як потерпілого, як це передбачено ст. 55 КПК України, і примушування особи до набуття такого статусу законом не передбачено. У зв`язку із цим, в обвинувальному акті указано про відсутність потерпілих, що узгоджується із вимогами ст. 291 КПК України, та не є підставою для його повернення.

Окрім цього, апелянт вважає, що суд, мотивуючи своє рішення вказівкою про завдання злочинами майнової шкоди конкретним юридичним особам, вийшов за межі регламентованих ст. 314 КПК України повноважень.

Також, прокурор звертає увагу на те, що суд, не прийнявши до розгляду клопотання про здійснення спеціального судового провадження, не міг без участі обвинуваченого ухвалити рішення про повернення обвинувального акта, оскільки це не узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 314 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 в підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення захисника ОСОБА_7 , який також підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження № 420 180 000 000 005 85 від 14 березня 2018 року, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Положення п. п. 3, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України регламентують, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В свою чергу ч. ч. 2, 7 ст. 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою.

Зі змісту указаної норми закону видно, що набуття особою, як фізичною, так і юридичною, процесуального статусу потерпілого здійснюється виключно на підставі її вільного волевиявлення, яке відбувається в активній формі (шляхом подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, заяви про залучення її до провадження як потерпілого, надання згоди на визнання її потерпілим).

Як видно з доданого до обвинувального акта щодо ОСОБА_5 реєстру матеріалів досудового розслідування, у кримінальному провадженні № 420 180 000 000 005 85 від 14 березня 2018 року, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» і ДАТ «Чорноморнафтогаз» не визнавались потерпілими, заяви про набуття ними такого статусу не подавались. Таким чином, вказівка в обвинувальному акті про відсутність потерпілих у кримінальному провадженні відповідає даним реєстру досудового розслідування.

Тому, повернення обвинувального акта прокурору з підстави наявної у ньому вказівки про відсутність потерпілих, які під час досудового розслідування до провадження фактично не залучались, не відповідає вимогам ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Будь-яких інших недоліків обвинувального акта суд першої інстанції у своїй ухвалі про повернення його прокурору не вказав.

За наведених підстав, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт містить такі недоліки, які перешкоджають прийняти його до судового розгляду, не ґрунтуються на його змісті та вище наведених вимогах кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

З огляду на те, що колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора, то наведені у ній інші доводи, в тому числі, що стосуються клопотання про здійснення спеціального судового провадження, підлягають вирішенню під час нового судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2020 року, якою обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, повернутий прокурору для усунення виявлених недоліків, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження: № 11-кп/824/2589/2020

Категорія КК України: ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Суддя-доповідач: ОСОБА_1