Справа № 467/919/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

засудженого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою воно розгладяться

Засуджений звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області із клопотанням, яким просив зарахувати період його перебування в СІЗО м. Києва з 06 вересня 2018 року по 07 лютого 2019 року та з 16 січня 2020 року по 20 травня 2020 року у строк відбування покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України.

Позиція учасників судового провадження

В судовому засіданні засуджений своє клопотання підтримав, просив його задовольнити та пояснив, що він під час перегляду Верховним Судом ухвали Миколаївського апеляційного суду утримувався в установі попереднього ув`язнення, а саме : в СІЗО м. Києва.

Проте, Апеляційний суд Миколаївської області при повторному перегляді справи не вирішив питання про зарахування цього періоду у строк відбування покарання, а тому це питання має бути вирішене Арбузинським районним судом Миколаївської області.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на те, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання засудженим вже вирішене судами.

Представник установи виконання покарань в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, причин свого неприбуття не вказав, будь яких заяв чи то клопотань до суду не направляв.

Проте, суд не вбачає перешкод для розгляду внесеного засудженим клопотання по суті за відсутності представника установи виконання покарань, згідно із положеннями ч.5 ст. 539 КПК України, так якого явка в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а його неявка у нього не перешкоджає розгляду клопотання.

Установлені фактичні обставини

Тому, суд, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи засудженого, перевіривши обґрунтованість внесеного на його розгляд клопотання, виходив із такого.

Зокрема, шляхом дослідження матеріалів особової справи, суд установив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2017 року за ч.3 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року вказаний вирок був залишений без змін.

Проте, постановою Верховного Суду від 07 лютого 2019 року вказану ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року була скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

При цьому, на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 27 березня 2019 року ОСОБА_4 було етаповано з ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Та вже ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09 липня 2019 року вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_4 було змінено, виключено із його мотивувальної частини посилання суду на протокол пред`явлення особи для впізнання від 28 січня 2016 року як на доказ та пом`якшено ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією частини належного йому майна.

Цією ж ухвалою суд апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахував у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 28 січня 2016 року по 22 червня 2017 року включно та з 07 лютого 2019 року по 09 липня 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2017 року було залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду від 27 грудня 2019 року засудженого ОСОБА_4 етаповано з ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2017 року та ухвала Миколаївського апеляційного суду від 09 липня 2019 року щодо ОСОБА_4 залишені без змін.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення ( ст. 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення»).

У свою чергу, підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, що прямо визначено ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Тобто, виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, можна зробити висновок, що попереднє ув`язнення починається з моменту затримання особи і закінчується моментом набрання вироком законної сили.
Та у цьому випадку, суд установив, що заходи попереднього ув`язнення застосовувались відносно ОСОБА_4 з 28 січня 2016 року, тобто з моменту його затримання ( а.о.с.3-4) і до набрання вироком суду першої інстанції законної сили, тобто до 22 червня 2017 року, тобто коли судом апеляційної інстанції вирок суду першої інстанції було залишено без змін.

Зокрема, згідно правила, установленого ч.1 ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

А у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції ( ч.2 ст. 532 КПК України).

У подальшому заходи попереднього ув`язнення щодо ОСОБА_4 застосовувались з 07 лютого 2019 року і до 09 липня 2019 року, у зв`язку із новим розглядом судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції.

І як наслідок, вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2017 року після нового апеляційного розгляду в силу положень ч.2 ст. 532 КПК України набрав законної сили 09 липня 2019 року.

Отже, попереднє ув`язнення ОСОБА_4 мало місце з 28 січня 2016 року і до 22 червня 2017 року та з 07 лютого 2019 року до 09 липня 2019 року.

Але цей період зарахований у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ухвали Миколавїського апеляційного суду від 09 липня 2019 року.

Таким чином, слід констатувати, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення з у строку відбування ОСОБА_4 покарання вже вирішене судом, а тому підстав для задоволення цього звернення немає.

Одночасно, будь яких інших обставин, які б свідчили про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування ОСОБА_4 покарання за правилами ч.5 ст. 72 КК України судом не виявлено.

Стосовно його доводів про те, що під час розгляду справи судом касаційної інстанції він утримувався в ДУ «Київський слідчий ізолятор», то суд звертає увагу на те, що попереднє ув`язнення закінчується моментом набрання вироком суду першої інстанції законної сили.

А тому факт перебування ОСОБА_4 в установі попереднього ув`язнення мав місце вже після набрання вироком законної сили, а тому цей період не може розцінюватись як попереднє ув`язнення в розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», оскільки не пов`язане із необхідністю запобігання ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду та/або перешкоджанню кримінальному провадженню якимось чином.

Як наслідок, це звернення не підлягає до задоволення.

Тому на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 -372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з моменту її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1