У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.08.2020 Справа №607/13598/20

18 серпня 2020 року
провадження №1-кс/607/5885/2020
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Берегово Закарпатської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді, в рамках кримінального провадження за № 0000317 від 01.06.2020 року, із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, виник спільний злочинний умисел, направлений на вербування та переміщення людей, з метою втягнення у заняття жебрацтвом з використанням уразливого стану осіб, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Після досягнення домовленостей, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в невстановленому місці та час, зустрілися із ОСОБА_8 . Під час зустрічі вони з`ясували, що ОСОБА_8 перебуває в уразливому стані, що зумовлений його тяжким матеріальним становищем, а саме відсутність постійного місця роботи, заробітку, власного житла та грошових коштів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_8 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , скориставшись уразливим станом особи, за допомогою умовлянь та обіцянок, домоглися його згоди на заняття жебрацтвом та схилили до виїзду в м.Тернопіль, чим здійснили вербування потерпілого у зайняття жебрацтвом.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_8 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у невстановленому досудовим розслідуванням час, скориставшись уразливим станом особи, за допомогою автомобіля марки «Citroen Evasion», зеленого кольору, н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , доставили в м. Тернопіль ОСОБА_8 , чим здійснили переміщення потерпілого для зайняття жебрацтвом.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_8 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в червні липні 2020 року у місті Тернополі, використовуючи безправне положення і уразливий стан ОСОБА_8 , примусили останнього займатись під їх контролем жебракуванням в місцях значного скупчення людей.
Отримані ОСОБА_8 грошові кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у нього відбирали на власні потреби.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вербуванні та переміщенні людини, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.
17 серпня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.
Наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Підставою для застосування відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
З врахуванням наведеного, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, існування ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, які у сукупності вказують на неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених та просив його задовольнити. Прокурор зазначив, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, належним чином обґрунтована, встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому з врахуванням зазначених ризиків, лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Також просив врахувати, що підозрюваний не має постійного місця роботи, неодружений, на його утриманні не перебувають будь-які особи.
Захисник-адвокат ОСОБА_5 заперечив з приводу клопотання слідчого.
Вказав, що підозра не є обгрунтованою. Так, стороною обвинувачення не надано жодного доказу уразливого стану потерпілого, не вказано час та місце скоєння злочину. Вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .
Сам по собі факт проживання за межами Тернопільської області та тяжкість злочину не може підтверджувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Крім того, просив врахувати, що при допиті потерпілого було допущено ряд порушень вимог закону, зокрема, не забезпечено участі законного представника, не встановлено особу, не роз`яснено прав та обов`язків.
Також вказав, що ОСОБА_4 є особою похилого віку, стан здоров`я унеможливлює перебування останнього в умовах СІЗО. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні клопотання.
ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку захисника.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Нормами ч.1 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Положеннями ч. 2 статті 177 цього Кодексу передбачено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.
Судом встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №№0000317 від 01.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.
17 серпня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.
Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, яке є особливо тяжким злочином, санкція статті якого передбачає покарання виключно у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:
- заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 10 серпня 2020 року;
- протокол обшуку в автомобілі марки «Citroen Evasion», зеленого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 , від 31 липня 2020 року;
- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 30 липня 2020 року;
- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 30 липня 2020 року;
- проміжними протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за особою від 22 липня 2020 року.
Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.
Згідно усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).
Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.
При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.
Слічий суддя не приймає до уваги твердження захисника щодо порушень слідчим, під час допиту потерпілого вимог Закону, як безпідставні та такі, які не спростовують заяви та пояснень наданих ОСОБА_8 , обгрунтованість підозри. Більше того, в судовому засіданні ОСОБА_4 , при дослідженні відеозапису допиту потерпілого, не заперечив, що вказана особа є ОСОБА_8 .
Таким чином, сторона захисту не спростовує питання обґрунтованості підозри, враховуючи це, та надане суду повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.149 КК України, суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.149 КК України не є вочевидь необґрунтованою.
Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті. Суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов"язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, наведені слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доведені прокурором в судовому засіданні, а саме підозрюваний може: вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні; переховуватися від органу досудового слідства та суду.
Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин у вигляді позбавлення волі від 8 до 12 років з конфіскацією майна, без альтернативної міри покарання, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України, так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності.
Ризиком того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні є те, що на даний час досудовим розслідування не встановлено усіх потерпілих від даного злочину, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 , а відтак останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.
Також, ОСОБА_4 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на потерпілого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 з метою ненадання ним показів чи надання показів в його користь, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям.
Ризиком того, що ОСОБА_4 може перешкоджати органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення злочину, всіх учасників кримінального правопорушення, встановленню істини у кримінальному провадженні та забезпечення швидкого, повного і неупередженого дослідження обставин вчинення злочину і завершення досудового розслідування у розумний строк є дані про його особу, спосіб учинення ним злочину.
Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється є те, що у ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, стабільного доходу не отримує, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків та намагання задовольнити свої матеріальні потреби злочиним шляхом, що й стало причиною вчинення ним злочину.
Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що останній неодружений, не працює, офіційних доходів не отримує, на утриманні осіб не має.
Враховуючи вищенаведені обставини, у тому числі вагомість доказів, тяжкість покарання, обставини вчинення злочину, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку незастосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, існують ризики, що підозрюваний, зважаючи на санкцію кримінального правопорушення, у якому останній підозрюється, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжувати кримінальне правопорушення.
За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтоване і доведене, а застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.
Крім того, слідчому судді не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які встановлені ст. 177 КПК України.
Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому враховуючи вимоги ст.178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , суд вважає, що клопотання слідчого слід задовольнити та застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Докази, які б свідчили про негативний стан здоров`я підозрюваного, який би унеможливлював перебування ОСОБА_4 в умовах СІЗО суду не надані.
Крім цього, згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбачених ч.2 ст.149 КК України, його матеріальний та сімейний стан, слідчий судя приходить до висновку про необхідність визначення розміру застави в мінімальному розмірі встановленого законом та який достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.29 Конституції України, ст.ст. 176, 178, 183, 193, 194, 198, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши ОСОБА_4 негайно під варту із зали суду.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави у сумі 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) грн.(80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за « ОСОБА_4 » у кримінальному провадженні №0000317 за ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2020 року).

У випадку внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати до відповідних органів державної влади на зберігання закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон; утриматись від спілкування із потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у випадку не виконання покладених обов`язків внесена застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 15 жовтня 2020 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1