УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005617 від 25 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
27 липня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005617 від 25 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, про арешт майна, вилученого під час проведення огляду місця події 25.07.2020, а саме: мобільний телефон марки «Neffos» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чорного кольору.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що cлідчим відділенням 2-го відділу поліції Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005617, внесеному 25.07.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Як вбачається зі змісту клопотання, досудовим розслідування встановлено, що 24.07.2020 року, приблизно о 22 год. 30 хв., за адресою: м. Київ, вул. Житкова, 3, ОСОБА_4 , з метою заволодіння майном, з погрозою застосування насильства, а саме погрожуючи застосуванням предмету схожого на пістолет, напав на ОСОБА_5 та заволодів мобільним телефоном марки «Neffos» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІMEI2: НОМЕР_2 з сім картками операторів ПрАТ «Київстар» та «ВФ Україна», чорного кольору з чорним дисплеєм, чим спричинив матеріальну шкоду на суму 850 грн.

25 липня 2020 року, за адресою: м. Київ, вул. Житкова, 7, під час огляду місця події було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Neffos» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чорного кольору.

25 липня 2020 року постановою слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0005617.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що вилучене майно набуте в результаті вчинення злочину, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та беручи до уваги те, що вищеперераховані вилучені речі відповідно до ст. 98 КПК України, являються речовим доказом та в подальшому можуть бути використанні для підтвердження або спростування фактів, що підлягають доказуванню у вказаному кримінальному провадженні, прокурор звертається до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна.

В судове засідання уповноважений прокурор Київської місцевої прокуратури №10 не з`явився, повідомлявся про розгляд клопотання завчасно та належним чином. Через канцелярію суду від прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 надійшло клопотання з проханням розглянути дане клопотання без його участі.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна, а саме мобільного телефону марки «Neffos» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чорного кольору, вилученого 25 липня 2020 року під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Житкова, 7.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження встановлено, що вказане майно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, є знаряддям вчинення злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Арешт такого майна є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність накладення арешту на: мобільний телефон марки «Neffos» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чорного кольору, з метою забезпечення збереження його як речового доказу.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 131, 132, 171-173, 309, 368-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005617 від 25 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки «Neffos» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чорного кольору,

яке буловилучено 25 липня 2020 року під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Житкова, 7.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1