У Х В А Л А
Справа № 185/8677/20

Провадження № 1-кс/185/189/21

02 лютого 2021 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

Поданому на розгляд слідчому судді клопотанні ОСОБА_3 ставить питання про скасування арешту на автомобіль марки АЗЛК, моделі 21412, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 1988 року випуску, належний на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , накладеному ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001641, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2020 року ч.1 за ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання посилалась на те, що кримінальне провадження, відомості про яке внесно до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001641, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2020 року ч.1 за ст. 286 КК України закрито 28 січня 2021 року, про що слідчим СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 складено відповідну постанову.

При закритті кримінального провадження прокурором вимоги ч.3,4 ст.174 КПК України не виконано та не скасовано на автомобіль марки АЗЛК, моделі 21412, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 1988 року випуску, належний на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, у межах кримінальної справи, що розслідувалася, ОСОБА_3 не набував процесуального становища підозрюваної, обвинуваченої особи, а як власник майна не була наділена процесуальним правом ініціювати питання про звільнення його з-під арешту. Прийняття судом рішення щодо арешту майна як засобу забезпечення цивільного позову та/або можливої конфіскації з огляду на зміст п.7 ч.1 ст.253, п.8 ч.1 ст.324, ч.13 ст.335 цього кодексу передбачалося тільки після прийняття рішення про призначення до судового розгляду та під час постановлення за результатами такого розгляду вироку в кримінальній справі, направленій до суду з обвинувальним висновком. Проте кримінальну справу, у межах якої на майно накладено арешт, закрито на стадії досудового слідства, і до суду для розгляду по суті цю справу скеровано не було. Згідно зі ст.174 нині чинного КПК як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, у тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

Проте слідчий суддя наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом унесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у порядку, установленому чинним КПК. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження, у тому числі в кримінальній справі, закритій органом досудового слідства до набрання чинності цим кодексом, КПК не передбачає.

Чинний КПК, не передбачає застосування слідчим суддею процесуальних норм у припиненій кримінальній справі. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє такі відносини. Зокрема, після прийняття зазначеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженн) як засіб його забезпечення, утрачає відповідну концептуальну властивість.

Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

З огляду на зазначене будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна в такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Виклдаене також кореспондується з позицією ВС, викладеній в Постанові від 15 травня 2019 року №372/2904/17-ц.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що правові підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись ст.170-174 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1