Справа № 127/3090/20
Провадження №11-кп/801/923/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2020 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002602 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2020, яким засуджено
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 грн. 00 коп. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_9 та до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" про відшкодування майнової та моральної шкоди, - задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (код СДРПОУ: 30968986, м. Київ, вул. Рибальська, 22, 01011) та ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) солідарно на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в сумі 21 208 (двадцять одна тисяча двісті вісім) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо інших процесуальних витрат та речових доказів.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 02.12.2019 близько 13 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Nissan Leaf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по вулиці Театральній у м. Вінниці, зі сторони вулиці Соборної в напрямку вулиці Магістратської в районі перехрестя з вулицею Грушевського, наближаючись до розмітки нерегульованого пішохідного переходу, по якому зліва-направо перетинав проїзну частину пішохід ОСОБА_8 , не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості чи зупинки керованого ним транспортного засобу, в результаті чого з необережності допустив наїзд на останнього.
Внаслідок даної події ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді:«закритий уламковий перелом лівого ліктьового відростку зі зміщенням; забій, садно правого колінного суглобу», які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 82 від 22.01.2020 належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 55 від 22.01.2020: «В ситуації, яка склалася, водій автомобіля «Nissan Leaf» ОСОБА_9 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху. В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «Nissan Leaf» ОСОБА_9 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».
За викладених обставин водій ОСОБА_9 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, де зазначено: п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека». Порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_9 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі представник потерпілого просить вирок суду змінити та задовольнити цивільний позов ОСОБА_8 повністю. Просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (код СДРПОУ: 30968986, м. Київ, вул, Рибальська, 22, 01011) та ОСОБА_9 солідарно на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 21 208 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 втрату винагороди (упущена вигода) - 24 000,00 грн. та послуги адвоката на правову допомогу - 15 500,00 грн.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що Вінницький міський суд Вінницької області не прийняв до уваги докази надані до цивільного позову. Не обґрунтував та не мотивував відмову в частині позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 втрату винагороди (упущена вигода) у розмірі 24 000,00 грн. та послуги адвоката на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Що стосується послуг адвоката на правову допомогу в цивільному позові був зроблений розрахунок щодо наданих послуг із зазначенням вартості, а також були надані докази.
Обґрунтовуючи вимоги про стягнення з обвинуваченого упущеної вигоди у розмірі 24 000,00 грн, адвокатом зазначено про укладення Договору про надання послуг №2 від 02.12.2019, за умовами якого потерпілий мав виконати відповідні роботи та отримати кошти в розмірі 24 000,00 грн, разом з тим, розпочавши роботу, внаслідок отриманих в дорожньо-транспортній пригоді травм, не зміг вчасно виконати умови договору та недоотримав прибутку в розмірі 24 ООО грн. Так, очевидним є факт наявності причинно-наслідкового зв`язку вчинення кримінального правопорушення щодо потерпілого і упущеної вигоди, оскільки якщо б його не збив автомобіль, він би виконав роботу і отримав прибуток згідно з договором.

Обвинувачений ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу представника потерпілого, в яких просить залишити вирок суду без зміни.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, думку законного представника потерпілого, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, прокурора, який не заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла наступного.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 в скоєні злочину, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим і підтверджується доказами, повно перевіреними в судовому засіданні, яким суд дав вірну оцінку і юридичну кваліфікацію та ніким в цій частині не оскаржується.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд послався на те, що потерпілим та його представником не надано суду розрахунку витрат на правову допомогу та не підтверджено документально такі витрати.
З таким висновком колегія суддів погоджується та вважає його таким, що відповідає вимогам закону, враховуючи наступне.
У випадку вирішення питання щодо процесуальних витрат суд має чітко дотримуватись вимог глави 8 КПК, яка регламентує поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування.
Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 464/5823/17, провадження № 51-3506км19.
При визначенні суми відшкодування витрат на послуги адвоката суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, прийшла до висновку про те, що передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, між ОСОБА_8 та адвокатами був укладений Договір про надання правової допомоги від 03.12.2019 року, а також були надані платіжні доручення і квитанції від 03.12.2019 та 18.02.2020.
З даних розрахунків вбачається, що вивчення та аналіз документів становить 3 500 та 5 000 грн., вартість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, виїзд із потерпілим та самостійно до слідчого становить 5 000грн., надання потерпілому юридичних консультацій по справі становить 1000 грн., переговори з обвинуваченим та його адвокатом становить 1000 грн, підготовка цивільного позову вартує 3 000 грн., участь у судових засіданнях 1 500 грн.
Разом з тим встановлено, що діяльність представника потерпілого у даному кримінальному провадженні була пов`язана в основному з поданням ним позовної заяви та участю у декількох нетривалих судових засіданнях у місцевому суді.
Обвинувачений повністю визнав свою вину та частково визнав цивільний позов.
Крім того, діяльність представника потерпілого не була пов`язана зі значним об`ємом доказування та не потребувала значних зусиль. Обсяг матеріалів провадження, з якими ознайомився адвокат, складає один том.
З урахуванням вказаного, виходячи з критеріїв розумності розміру витрат, їх реальності, дійсності та необхідності, врахувавши конкретні обставини справи, місцевий суд прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 15 500 грн.
Розмір відшкодування у виді 4 500 грн., як зазначив суд першої інстанції відповідатиме, на думку Суду, вимогам розумності, виваженості та справедливості, із врахуванням характеру, обсягу страждань, яких зазнав потерпілий і на які він посилався у позовній заяві, та тих обставин, із якими законодавець пов`язує визначення характеру та ступеню немайнових втрат.

Що стосується доводів представника потерпілого стосовно задоволення позовної вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 грошових коштів в сумі 24 000грн. як втрачений дохід фізичної особи підприємця на його користь то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
У відповідності до вимог ст. 1198 ЦК України розмір доходу фізичної особи - підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається на підставі даних органу доходів і зборів з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять.
Між тим, доказів, які б доводили розмір доходу, не отриманого приватним підприємцем внаслідок ушкодження його здоров`я в матеріалах кримінального провадження немає, тому згідно з приписами ст. 1198 ЦК України, немає даних для визначення заробітку (доходу), втраченого ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а відтак розмір завданої злочином матеріальної шкоди в цій частині не підтверджений.
Судом при вирішенні цивільного позову враховано правову позицію Вищого спеціалізованого суду України, викладену в ухвалі від 18.12.2013 року (справа № 6 4327св13) щодо доцільності дослідження книги обліку доходів фізичної особи-підприємця з метою визначення природи виникнення доходу.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в цілком правомірно відмовив в задоволенні позову в цій частині.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2020, щодо ОСОБА_9 без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4