Справа № 455/1051/20
Провадження № 1-кс/455/253/2020
У Х В А Л А
26 серпня 2020 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000035 від 23.08.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000035.

Мотивуючи клопотання, прокурор посилається на те, що 22.08.2020 року в чергову частину Старосамбірського ВП поступило телефонне повідомлення від адміністратора територіального сервісного центру м. Старий Самбір ОСОБА_4 про те, що ними на автомобілі «Аudi-А6», д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено двигун, номер якого знаходиться в розшуку по базі даних «Інтерпол».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль марки «Аudi-А6», д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , жителю

с. Рованці, Луцького району Волинської області.

З показань директора Територіального сервісного центру 4648 ОСОБА_6 , відомо, що 22.08.2020 приблизно о 14.30 год. в сервісний центр за послугою про переєстрацію транспортного засобу марки Аudi-А6» д.н.з. НОМЕР_1 з ОСОБА_5 , звернувся ОСОБА_7 , котрий придбав в ОСОБА_5 вищевказаний автомобіль. Під час перевірки даного транспортного засобу по банку даних «Інтерпол» стало відомо, що двигун № НОМЕР_3 , який встановлений на даному автомобілі знаходиться в розшуку та належить автомобілю марки Аudi-А5» з VIN НОМЕР_4 .

З показань ОСОБА_7 відомо, що 19.08.2020 року він згідно договору купівлі-продажу придбав автомобіль марки «Аudi-А6» з реєстраційним номером НОМЕР_1 через фірму «М.В.Л. Груп» в ОСОБА_5 . Під час переєстрації в Старосамбірському ТСЦ 4648 йому стало відомо, що двигун, який знаходиться на даному автомобілі перебуває в розшуку по базі даних «Інтерпол».

22.08.2020 автомобіль марки «Аudi-А6» з реєстраційним номером НОМЕР_1 оглянуто та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000035.

Просить постановити ухвалу про накладення арешту на автомобіль марки «Аudi A-6» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , номером кузова « НОМЕР_5 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 зареєстрований на ОСОБА_5 , жителя с. Рованці, Луцького району Волинської області, та згідно договору купівлі продажу від 19.08.2020 року власником якого є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Страшевичі Старосамбірського району Львівської області, котрий в рамках даного кримінального провадження визнаний речовим доказом, оскільки може містити на собі сліди вчинення злочину, шляхом заборони права його власника та користувача на відчуження та користування вказаним автомобілем. Автомобіль марки «AUDI A-6» з реєстраційним номером НОМЕР_1 знаходиться на території Старосамбірського відділення поліції Самбірського ВП ГУНП у Львівській області, що за адресою: м. Старий Самбір, вул. Л.Галицького, №41, Львівської області.

Правова кваліфікація ч.4 ст.358 КК України.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Прокурор в судове засідання не з`явилися, прокурор надав заяву про розгляд клопотання без його участі, підтримує його та просить задовольнити, а також слухати клопотання без фіксації технічними засобами.

Власник майна ОСОБА_7 в суді з клопотанням погодився, проте просив автомобіль залишити йому на зберігання.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття вищевказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання здійснювалось відповідно до вимог КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, ознайомившись із документами долученими до клопотання, дослідивши їх, встановив, що слідчим відділом Старосамбірського відділення поліції Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 23.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб - це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Вирішуючи питання доцільності заборони або обмеження розпоряджатися або користуватися майном, визначеним у клопотанні прокурором, слідчий суддя виходить з обставин провадження, а також необхідності втручання в права та інтереси власника та володільця майна.

На переконання слідчого судді, заборона відчуження, користування та розпорядження майном виправдає в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи.

Як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання, а саме: витягу з ЄРДР №0000035, протоколу огляду місця події від 23.08.2020 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , актом огляду реалізованого транспортного засобу від 19.08.2020 року, договором купівлі-продажу транспортного засобу від 19.08.2020 року, актом технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер від 19.08.2020 року, договором комісії від 19.08.2020 року, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , постановою про визнання речовим доказом від 23.08.2020 року, враховуючи те, що автомобіль марки «Аudi-А6», номерний знак НОМЕР_1 , є речовим доказом, з метою забезпечення збереження речового доказу до завершення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, на переконання слідчого судді виправдає в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи. Передача автомобіля на зберігання власнику майна з можливістю його експлуатації може призвести до вищевказаних перерахованих чинників як усіх в сукупності так і одного з них зокрема.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Аudi-А6», номерний знак НОМЕР_1 , номером кузова « НОМЕР_5 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 зареєстрований за ОСОБА_5 , жителем с. Рованці Луцького району Волинської області, власником якого, згідно договору купівлі продажу від 19.08.2020 року є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Страшевичі Старосамбірського району Львівської області, шляхом заборони права його власника на відчуження, розпорядження та користування вказаним автомобілем.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

Виконання ухвали покласти на прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 ..

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1