Справа № 171/1772/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2021 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Апостолове, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000623 від 13.09.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Апостолове Дніпропетровської області, громадянин України, українець, з професійною (професійно-технічною) освітою, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб немає, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше на підставі ст. 89 КК України не судимий

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 08.09.2020, приблизно об 11:00 годині, знаходячись на території свого домоволодіння АДРЕСА_2 , побачив на території сусідського домоволодіння АДРЕСА_2 , металеві предмети у вигляді драбини, мангалу та рала. В цей момент у останнього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Далі, ОСОБА_4 08.09.2020, приблизно об 11:10 годині, маючи умисел, спрямований на власне незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, через відсутність огорожі з однієї сторони домоволодіння, потрапив на територію домоволодіння АДРЕСА_2 яке належить ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_4 , знаходячись на території вказаного домоволодіння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю уваги можливих свідків та очевидців, а також відсутністю потерпілої, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з території домоволодіння викрав майно, а саме: мангал переносний висотою 1,5 метри, 30х40 см вартістю 700 гривень, металеву драбину довжиною 3 м, виготовлену з кутника 50мм, вартістю 745 гривень, сітку «Рабиця» розміром 35х35мм/1,60мм, висотою 1,50м довжиною 10 м, вартістю 133 гривні 42 копійки.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 маючи заздалегідь заготовлений ключ, який приніс із собою для досягнення своєї мети, умисно, таємно, шляхом підбору, відчинив гвинтовий замок вхідних дверей та проник до приміщення господарської споруди, яка розташована на території вищевказаного домоволодіння, звідки викрав два алюмінієвих бідони на 40 літрів кожний, вартістю 325 гривень за одиницю, загальною вартістю 650 гривень та ручне рало, вартістю 410 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , заволодівши викраденим майном покинув місце вчинення злочину, чим спричинив ОСОБА_5 , майнової шкоди на загальну суму 2638 гривень 42 копійки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, не оспорює обставин викладених в обвинувальному акті, та пояснив, що 8 вересня 2020 року він зайшов на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 та вирішив викрасти металеву драбину, мангал та сітку рабіца в подальшому порізавши їх здав на металобрухт. Також відімкнувши ключем вхідні двері господарської споруди викрав два алюмінієві бідони та ручне рало, котрі також порізав та здав на металобрухт. Отримані кошти витратив на власні потреби. Вину свою визнав в повному обсязі, щиро розкаюється. Майнову шкоду потерпілій відшкодував в повному обсязі та попросив у неї вибачення.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд даного кримінального провадження без її участі.

Судом, роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.

З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковано на досудовому слідстві та в його діях має місце склад злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та наявність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень, йому необхідно призначити покарання в межах санкції передбаченої ч. 3 ст.185 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

ОСОБА_4 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, та обставини які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції передбаченої ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про те, чи повинен обвинувачений відбувати покарання у вигляді позбавлення волі, суд враховує пом`якшуючі вину обставини: вину визнав повністю, в скоєному розкаявся і вважає можливим звільнити його від відбування покарання, призначивши йому іспитовий строк із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2(два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.
Процесуальні витрати по справі відсутні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1