Справа № 461/3498/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/638/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеокенференції апеляційну скаргу апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 травня 2020 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконфеенції),

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції прийшов до переконання, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки в період дії нормативно-правового акту № 838-VIII від 26.11.2015 "Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838 (до 20 червня 2017 року) ОСОБА_6 в місцях попереднього ув`язнення не перебував, запобіжний захід у виді взяття під варту було застосовано щодо ОСОБА_6 09.08.2017 року, таким чином підстав для зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі немає.

Не погоджуючись з даною ухвалою засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Галицького районного суду від 05.05.2020 року змінити та перерахувати йому строк попереднього ув`язнення від 09.08.2017 року по 27.03.2018 року у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2017 року його засуджено за те, що ОСОБА_6 о 22.20 год 17.03.2017 року на вул. О.Кошового, в м. Ужгород, з корисливих мотивів, повторно, утримуючи потерпілого ОСОБА_8 за верхній одяг наніс йому удари долонею по обличчю та відкрито викрав у нього майно загальною вартістю 4948 грн. 27.03.2018 року Апеляційний суд Закарпатської області залишив вказаний вирок без змін.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 , відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року просить перерахувати термін його попереднього ув`язнення в період часу з 08.08.2017 року до вступу вироку в законну силу, тобто з 08.08.2017 року по 27.03.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки злочин, за який він був засуджений, скоєний в період дії вищевказаного закону.

Заслухавши доповідача, засудженого на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом, у квітні 2020 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про застосування відносно нього положень Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та просив зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 09.08.2017 року по 27.03.2018 року у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з матеріалами провадження, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком та за злочин, передбачений за ч. 2 ст.186 КК України, за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12.12.2017 року, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяці позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 09.08.2017 року до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.04.2020 року вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2018 року залишено без змін.

26 листопада 2015 року було прийнято Закон № 838-VIII " Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання". Цим Законом було змінено ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до Правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), викладеного у п. п. 102-107 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, постановленої у справі №663/537/17, положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.

Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч. 5 ст. 72 КК України. Цю норму викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Відтак, оскільки злочин, за який засуджено ОСОБА_6 було вчинено до 21.06.2017 року, тобто набрання чинності Закону № 2046-VIII, однак запобіжний захід останньому було обрано лише 09.08.2017 року, ОСОБА_6 не підпадає під дію Закону 838-VIII, оскільки під час його дії не перебував під вартою, тобто до нього не застосовуватися заходи попереднього ув`язнення, а тому суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення поданого клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838- VIII від 26 листопада 2015 року) в період з 09 серпня 2018 до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого є безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено, відтак підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали немає.

Враховуючи вищенаведене, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, а отже апеляційні вимоги засудженого є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 травня 2020 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді