Справа № 462/7641/20
провадження 1-кп/462/650/20
У Х В А Л А

24 грудня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України,

встановив:
В провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

В ході судового розгляду прокурором заявлено клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обгрунтовує тим, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 4 до 8 років позбавлення волі, неодружений, не працює, не має законних джерел доходів, тому є підстави вважати, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є актуальними та не відпали. Зокрема, він може переховуватися від суду, оскільки усвідомлює тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання судом винним; незаконно впливати на потерпілу та свідків, окремі з яких є неповнолітніми, місце проживання яких відомо обвинуваченому, так як вони є сусідами і які на даний час ще не допитані судом; вчиняти інші кримінальні правопорушення, з огляду на його агресивну поведінку під час затримання працівниками поліції. Відтак, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора та просить таке задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 відносно задоволення клопотання прокурора заперечив, зазначивши, що зазначені прокурором ризики, визначенні ст. 177 КПК України, є необґрунтованими і не підтверджені жодними доказами. Між тим, тяжкість пред`явленого обвинувачення не може бути єдиною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а тому просить клопотання прокурора залишити без задоволення та обрати його підзахисному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений відносно задоволення клопотання прокурора заперечив та підтримав позицію свого захисника

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, випливає зі змісту ст. 331 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Обвинуваченому ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 02.11.2020 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали по 29.12.2020 року включно. Визначено ОСОБА_5 заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 63060 грн.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 №33977/96 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризиками, які дають підстави суду продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк до 8 років,що свідчить про високий ступінь ризику переховування від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, окремі з яких є неповнолітніми, місце проживання яких відомо обвинуваченому, так як вони є сусідами і які на даний час ще не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на його агресивну поведінку під час затримання працівниками поліції.

Суду не надано беззаперечних доказів, які б вказували на те, що обвинувачений не може в подальшому перебувати під вартою за станом здоров`я.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, незважаючи на презумпцію невинуватості, з урахуванням серйозності висунутого обвинувачення, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даному етапі є адекватним превентивним заходом.

Оскільки заявлені при обранні запобіжного заходу ризики щодо неналежної поведінки обвинуваченого не зменшилися, що виправдовує подальше його тримання під вартою, суд знаходить доцільним продовження раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто до 22.02.2021 включно.

Також суд вважає, що відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України заставу слід визначити в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 63060 грн., оскільки саме такий розмір застави, в разі її внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.176-178, 331 КПК України, суд-

постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22.02.2021 включно.

Заставу визначити в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 63060 грн., яку обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент на депозитний рахунок для внесення застави(UA0000757; отримувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України в Львівській області, ; банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ).

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 буде покладено наступні обов`язки: прибувати до суду за першим викликом, не відлучатися із місця фактичного проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи, утриматися від спілкування із потеріплою і свідками, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Ухвала щодо продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: