Справа № 464/6126/18
пр.№ 1-кп/464/101/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/6126/19, внесене 24 вересня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000520, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, військовозобов`язаний, з 10 січня 2020 року працює на посаді менеджера (управителя) з постачання у фізичної особи підприємця ОСОБА_5 , судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.2 ст.345 КК України, -

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення: прокурори прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

захисту: обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_8 ;

учасники провадження потерпілі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , -

з участю: прокурора, обвинуваченого та захисника,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 24 вересня 2018 року приблизно о 03.00 год, керуючи в стані алкогольного сп*яніння автомобілем марки «BMW-530» реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Польща) та рухаючись ним вул.Стрийська у м.Львові у напрямку до центральної частини міста, неподалік будинку № 133, грубо порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), а саме: Розділу 1 п.п.1.5, 1.10 (в частині значення термінів «безпечна дистанція», «перешкода для руху»); Розділу 2 п.2.3 б, д, 2.9 а; Розділу 12 п.12.1; Розділу 13 п.13.1, які виразилися в тому, що він не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції до попутного автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 , якого об`єктивно спроможний був виявити, таким своїми діями створив аварійну ситуацію, що у результаті призвело до попутного зіткнення вказаних транспортних засобів. У результаті порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 пасажиру автомобіля «BMW-530» реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Польща) ОСОБА_13 (в крові якого виявлено етиловий спирт в кількості 2,33 ‰, концентрація в живих осіб може відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеню) були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: множинних саден на лиці справа та на лівій китиці, чотирьох в ділянці грудної клітки справа, двох в ділянці правого зап`ястку, по одному садну в ділянках правого ліктьового суглобу, лівій китиці, правій гомілці, правого надколінника, шиї зліва; обширного садна з шістьма ранами на його фоні на шиї справа; чотирьох ран на голові; розтрощення голови у вигляді крововиливу в м`які покрови голови справа; багатоуламкових переломів кісток основи і склепіння черепу, розривів твердої мозкової оболонки, крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку, часткового зруйнування речовини головного мозку; крововиливів в тканину легень; двох переломів нижньої щелепи зліва, переломів обох ріжків під*язикової кістки; переломів правої ключиці, переломів 1, 2, 3, 4 ребер по біляхребтовій лінії справа, - що по ступеню тяжкості мають ознаки тяжкого тілесного пошкодження по ознаці небезпеки для життя в час спричинення і є в причинному зв`язку зі смертю. Таким чином ОСОБА_4 24 вересня 2018 року приблизно о 03.00 год, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «BMW-530» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул.Стрийська у м.Львові у напрямку до центральної частини міста, неподалік будинку № 133, грубо порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення керованого ним автомобіля з автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 , у результаті чого наступила смерть потерпілого ОСОБА_13 .

Відтак, ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Крім того 24 вересня 2018 року приблизно о 11.33 год працівники поліції: ОСОБА_14 та ОСОБА_11 перебували на охороні громадського порядку під час проведення слідчих дій з затриманим ОСОБА_4 у приміщенні Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м.Львова за адресою: м.Львів, вул.Навроцького, 23. При виконанні покладених на них обов`язків, пов`язаних з охороною громадського порядку під час проведення слідчих дій із затриманим в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_4 , працівники поліції: ОСОБА_14 та ОСОБА_11 були уповноваженими представниками правоохоронного органу Національної поліції України, виконували свої службові обов`язки, були наділені повноваженнями, передбаченими ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; доставляти у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення. Так 24 вересня 2018 року приблизно об 11.33 год ОСОБА_4 , будучи затриманим в порядку ст.208 КПК України, та усвідомлюючи, що ОСОБА_14 та ОСОБА_11 є працівниками поліції і перебувають під час виконання ними своїх службових обов`язків, маючи умисел на вчинення опору працівникові правоохоронного органу з метою втечі з-під конвою, почав чинити активну фізичну протидію працівникам поліції, які припиняли правопорушення, а саме: на законну вимогу працівників поліції відреагував агресивно, не виконав законні вимоги поліцейських щодо припинення втечі з-під конвою, вибіг з приміщення лікарняної палати в загальний коридор, де умисно наніс ОСОБА_11 удар правою рукою в область шиї, внаслідок чого спричинив останньому садно на шиї, що відноситься до легкого тілесного ушкодження. Таким чином ОСОБА_4 24 вересня 2018 року о 11.35 год, будучи затриманим в порядку ст.208 КПК України та усвідомлюючи, ОСОБА_15 та ОСОБА_11 є працівниками поліції та перебувають під час виконання своїх службових обов`язків, вчинив активну фізичну протидію працівникам поліції, вибіг з приміщення лікарняної палати в загальний коридор, де умисно наніс працівнику поліції ОСОБА_11 удар правою рукою в область шиї, внаслідок чого спричинив легке тілесне ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Ствердив, що отримав права водія у 2018 році. 23.09.18. на озері «Задорожнє» святкували іменини чи день народження потерпілого. Там він вжив стакан горілки. 24.09.18. біля 3 години керував автомобілем «BMW-530», поруч з ним справа сидів його друг ОСОБА_13 , позаду ОСОБА_16 . Чи були пристебнуті ременями безпеки, не пам*ятає. Того дня падав дощ. ДТП сталась на вул.Стрийській, внаслідок порушення ним правил дорожнього руху, т.я. не дотримався безпечної дистанції до попутного автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter». Унаслідок таких його дій загинув ОСОБА_13 . Не пригадує в деталях, що було потім. Пригадує, що було багато людей, швидку допомогу. Він був у пригніченому моральному стані, т.я. загинув його друг. Будучи затриманим, намагався втекти від працівників поліції в лікарні, в результаті чого одному з них наніс удар, заподіявши тілесне ушкодження. Але такі дії стосовно потерпілого ОСОБА_11 пояснює своїм стресовим станом внаслідок втрати друга. Ствердив, що просив вибачення у потерпілих і відшкодував завдану їм шкоду. Розкаюється у вчиненому, т.я. такий тягар йому доведеться нести все життя.

Потерпілі: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності за правилами спрощеного провадження, передбаченого ч.3 ст.349 КПК України, наслідки такого розгляду їм зрозумілі; та відсутність претензій матеріального і морального характеру.

З огляду на те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину, надав показання, в яких повністю підтвердив вчинення ним порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, в стані алкогольного сп*яніння та умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, інші докази не досліджувалися, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів за ч.2 ст.286, ч.2 ст.345 КК України є повністю доведеною, а тому повинен за такі дії нести кримінальну відповідальність та підлягає покаранню.

Відтак дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, так як він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Його ж дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.345 КК України, т.я. він вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При визначенні міри покарання суд враховує приписи ч.2 ст.50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості та характер вчинених ним злочинів, скоєння обвинуваченим злочинів, які згідно із ст.12 КК України, є злочинами: нетяжким проти авторитету органів державної влади та тяжким проти безпеки руху із тяжкими незворотними і непоправними наслідками смерть особи молодого віку; особу обвинуваченого, який судимості не має; його молодий вік, є неодруженим, працює досить нетривалий час тільки з 10 січня 2020 року; не має на утриманні осіб, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків; хронічними захворюваннями не страждає; під наглядом в психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває; інших доказів, в тому числі характеристик за місцем проживання/реєстрації чи роботи, що характеризують особу обвинуваченого, ані стороною захисту, ані стороною обвинувачення суду не надано; пом`якшуючими вину обставинами встановлено щире каяття та належна процесуальна поведінка під час судового провадження, проте, як ствердив обвинувачений, таку обставину як повне відшкодування потерпілим заподіяної шкоди, суд не може врахувати з огляду на подання останніми заяв про відсутність претензій матеріального і морального характеру, що не є тотожним; а обтяжуючою обставиною визнається вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, за якою ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюється як середній; - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, визнає за неможливе досягти мети попередження злочинів та виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та дійшов висновку про необхідність призначення йому з огляду на все це у поєднанні зі змістом допущених винуватцем суспільно небезпечних винних діянь основного покарання в мінімальних межах санкції статей, за якими кваліфіковано його дії:

-за ч.2 ст.286 КК України позбавлення волі на строк три роки з додатковим покаранням - позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік у його мінімальному розмірі, адже воно покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим злочинів у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню як учаснику дорожнього руху;

та

-за ч.2 ст.345 КК України обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно обвинуваченому слід визначити покарання позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить, навіть незважаючи на прохання потерпілих ОСОБА_17 у поданій ними заяві від 31 травня 2019 року.

Так описані вище дані про особу обвинуваченого; обставини, що пом`якшують покарання; позиція потерпілих про відсутність претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого дають лише підстави для призначення покарання у мінімальних його межах, передбачених санкціями відповідних статей, у виді позбавлення і обмеження волі та додаткового покарання, а не застосування ст.69 КК України.

Застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченому покарання не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Конкретні обставини справи свідчать, що досягнення мети покарання, яка полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу в умовах здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого, неможливе без його реального відбування. При цьому суд враховує, що злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, хоч і є необережним, однак є тяжким, наслідком якого стала смерть молодої людини. Завдана шкода у вигляді смерті потерпілого, що є непоправною і невідворотною, не може бути усунута чи відшкодована. Злочин обвинуваченим скоєно з використанням джерела підвищеної небезпеки у стані алкогольного сп`яніння, а уникнення ним реального покарання за таких обставин негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху. Суспільна ж небезпечність злочину за ч.2 ст.345 КК України умисному нанесенні працівнику поліції тілесних ушкоджень полягає у тому, що його вчиненням порушується нормальна робота правоохоронного органу, створюються перешкоди для виконання працівниками зазначених органів своїх службових обов`язків, підривається їх авторитет, заподіюється шкода їх здоров`ю.

Отже суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов*язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Так, ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 25 вересня 2018 року (справа № 461/7143/18) у даному кримінальному провадженні накладено арешт на майно транспортні засоби: «BMW-530» реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Польща) та «Mercedes Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнані речовими доказами по справі постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_18 від 24 вересня 2018 року (місцем зберігання визначено територію майданчику тимчасового утримання). Відтак накладений арешт слід скасувати, а транспортні засоби - повернути по приналежності.

Речові докази згідно з постановою слідчого СВ Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 28 вересня 2018 року - світлокопії документів з матеріалів кримінального провадження № 0002954 та диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом втечі ОСОБА_4 із приміщення 8-ї КМЛ ШМД м.Львова, які долучені до матеріалів кримінального провадження, слід залишити при матеріалах справи.

Процесуальні витрати по справі (відповідно до наданих суду довідок Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру про витрати на проведення інженерно-транспортних експертиз № 1/1352 від 29 жовтня 2018 року, № 1/1354 від 29 жовтня 2018 року, № 1/1350 від 29 жовтня 2018 року) в загальному розмірі 5005 гривень слід стягнути з обвинуваченого.
На досудовому розслідуванні ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 26 вересня 2018 року у справі № 461/7143/18 до обвинуваченого, якого затримано 24 вересня 2018 року в порядку ст.208 КПК України, застосовано захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід у вигляді застави із визначенням її розміру у сумі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105720 гривень. Згідно з повідомленням Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№ 19) за № 9/9363 від 05 листопада 2018 року обвинуваченого звільнено у зв`язку із внесенням ОСОБА_19 застави у розмірі 105720 гривень, підтвердженим ТУ ДСА в Львівській області. Тому строк попереднього ув`язнення - з 24 вересня 2018 року по 05 листопада 2018 року включно - в порядку ч.5 ст.72 КК України слід зарахувати обвинуваченому для відбуття покарання у виді позбавлення волі.
Окрім того, відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Незважаючи на ухвалення судом рішення про майнове стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат, у матеріалах кримінального провадження відсутня на це згода заставодавця ОСОБА_19 , тому після набрання вироком законної сили заставу слід повернути останній.
Оскільки під час підготовчого провадження, як і в подальшому під час розгляду справи, клопотань про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило та такий не застосовувався, враховуючи належну процесуальну поведінку останнього, відсутні підстави для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.2 ст.286, ч.2 ст.345 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.286 КК України позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік;

за ч.2 ст.345 КК України обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу набрання вироком законної сили та фактичного звернення його до виконання, зарахувавши у строк відбування покарання у виді позбавлення волі час перебування обвинуваченого під вартою, починаючи з дня його затримання, тобто з 24 вересня по 05 листопада 2018 року включно.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 25 вересня 2018 року у справі № 461/7143/18, на майно, а саме: автомобіль «BMW-530» реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Польща); автомобіль «Mercedes Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Речові докази:
- автомобіль «BMW-530» реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Польща) та автомобіль «Mercedes Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_2 (постанова слідчого СВ Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 28 вересня 2018 року), які зберігаються на території майданчику тимчасового утримання за адресою: м.Львів, вул.Суботівська,13а, - повернути по приналежності;

- світлокопії документів з матеріалів кримінального провадження № 0002954 та диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом втечі ОСОБА_4 із приміщення 8-ї КМЛ ШМД м.Львова (постанова слідчого СВ Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 28 вересня 2018 року), що долучені до матеріалів кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 5005 (п`ять тисяч п`ять) гривень процесуальних витрат на проведення експертиз.

Після набрання вироком законної сили заставу, внесену у розмірі 105 720 гривень, яка була зарахована на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації в Львівській області згідно з квитанцією № 0.0. . 1 від 05.11.18. повернути заставодавцю ОСОБА_19 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1