ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1723/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.275 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
- потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
- представника потерпілих ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова матеріали провадження № 11-кп/818/1723/20 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року, -
УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою обвинувальний акт щодо
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,-
обвинуваченої за ч.2 ст.275 КК України, повернуто прокурору у порядку, передбаченому п.3 ч.3 ст.314 КПК України.
Суд мотивував своє рішення тим, що у порушення вимог п.5 ч.1 ст.291 КПК України обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення та у порушення вимог ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України містить посилання на висновки судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності № 3495 від 17.01.2019 року та висновок судово-медичної експертизи № 610-Дм/17 від 10.04.2017 року, що на думку суду першої інстанції є неприпустимим.
Також суд зазначив, що викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення мають істотні протиріччя, оскільки:
- згідно акту прийому-передачі виконаних робіт від 07.12.2015 року спортивні ворота не були встановлені, хоча ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що вона не надала вказівку про виправлення вказаних недоліків, а саме їх закріплення при прийомці робіт, про що вказано в акті про виконані роботи від 07.12.2015 року;
- в акті-прийому передачі виконаних робіт від 07.12.2015 року заначено, що спортивні ворота будуть встановлені оператором самостійно весною 2016 року. В обвинувальному акті не розкрито хто такий «оператор модульного містечка», який мав би встановити ворота весною 2016 року та в зв`язку з протиріччями викладеними в обвинувальному акті, неможливо встановити коли та ким були встановлені ворота, чи вони не були встановлені.
На думку суду в обвинувальному акті не зазначено місце скоєння злочину, оскільки обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_11 , будучи директором ТОВ «Контрактстрой», який є виконавцем будівельно-монтажних робіт на виконання угоди № 83212098 від 28.10.2015 року по зведенню спортивного майданчика, розташованого за адресою: м. Харків пр. Льва Ландау 29Д в період з 04.11.2015 року по 07.12.2015 року не здійснила контроль за якістю виконаних робіт. А в акті виконаних робіт зазначається адреса: 50 річчя СРСР 27-Г в м. Харкові.
Крім того, на думку суду першої інстанції слідчим не зазначено коли були встановлені зазначені спортивні ворота, оскільки як вбачається з акту прийому-передачі від 07.12.2015 року ворота не були встановлені, тобто досудовим розслідуванням не встановлено час та дату вчинення злочину.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Наголосив, що суд в порушення вимог ч.2 ст.314 КПК України, після виконання вимог ст.ст.342-345 КПК України, не з`ясував в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду та одразу перейшов до вирішення клопотання сторони захисту. Зазначив, що в судовому засіданні було оголошено лише стислий зміст клопотання захисника про повернення обвинувального акту та не було надано достатньо часу стороні обвинувачення для ознайомлення з клопотанням.
Указав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а висновки суду про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є безпідставними.
На думку прокурора суд, надаючи оцінку фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та формулюванню обвинувачення вийшов за межі повноважень, передбачених ст.314 КПК України, оскільки оцінка пред`явленого обвинувачення можлива лише при прийняті рішення по суті.
Також зазначив, що твердження суду про недопустимість посилання в обвинувальному акті на висновки експертиз є безпідставними, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, необхідні були спеціальні знання.
Наголосив, що суд в резолютивній частині ухвали не вказав, які саме недоліки необхідно усунути прокурору на виконання яких саме вимог КПК України та протягом якого розумного строку.
Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, потерпілих та їх представника, які просили зажовльнити апеляційну скаргу, захисника про залишення ухвали без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно вимогам п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
За приписами п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншим, має містити виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Висновки суду першої інстанції про неконкретність формулювання обвинувачення, наявність протиріч між фактичними обставинам кримінального правопорушення та формулюванням обвинувачення, а також не зазначення часу, дати та місця вчинення кримінального правопорушення, є безпідставними.
Як слідує із матеріалів провадження, обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, відповідно до якого ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що будучи директором ТОВ «Контрактстрой», діючи в порушення правил, що стосуються безпечної експлуатації споруд, організувала виконання будівельних робіт та будучи виконавцем будівельно-монтажних робіт по зведенню спортивного майданчику, розташованого за адресою: пр-т. Льва Ландау, 29-Д, м. Харків, в період з 04.11.2015 року по 07.12.2015 року не здійснила належний контроль за якістю виконання робіт, не організувала виконання робіт по правильному монтажу футбольних воріт, та не надала вказівку щодо виправлення недоліків при прийомці робіт, чим порушила правила будівництва, що стосуються безпечної експлуатації споруд, особою, яка зобов`язана дотримуватися таких правил, що спричинило загибель неповнолітнього ОСОБА_12 .
Що стосується посилань суду на те, що з обвинувального акту неможливо встановити чи були встановлені спортивні ворота; хто такий «оператор модульного містечка», то процесуальна оцінка зазначених вище обставин, згідно вимог чинного КПК України, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст.373 КПК України, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.318-380 КПК України.
Посилання суду на недопустимість зазначення висновків судових експертиз в обвинувальному акті, є необґрунтованими.
ОСОБА_11 органами досудового розслідування обвинувачується за ч.2 ст.275 КК України, тобто в порушенні правил, що стосуються безпечного використання промислової продукції або безпечної експлуатації будівель і споруд, що свідчить про те, що в даному кримінальному провадженні були необхідні спеціальні знання для встановлення обставин кримінального провадження, які мають істотне значення.
Посилання в обвинувальному акті на висновки експертиз не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Таким чином, в обвинувальному акті викладенні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке є чітким, зрозумілим.
Зазначене свідчить про відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, а тому висновки суду про зворотне є безпідставними.
Якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини, то питання зміни обвинувачення можливо вирішити шляхом застосування вимог ст.ст.337-339 КПК України.
Таким чином, рішення суду не відповідає вимогам, передбаченим п.3 ч.3 ст.314 КПК України.
За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року щодо ОСОБА_11 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: