Справа № 182/4539/20
Провадження № 1-кс/0182/998/2020
У Х В А Л А
Іменем України

08.08.2020 року м. Нікополь

Слідчий-суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

законного представника неповнолітнього ОСОБА_7

педагог а ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровській області, українця, гр. України, з базовою середньою освітою, який ніде не працює, не навчається, не одружений, на утриманні нікого не має, особою з інвалідністю та депутатом не являється, зареєстрованого та мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, що має правову кваліфікацію ч.3 ст. 187 КК України, яке мотивоване наступним:

08.08.2020 приблизно о 01 годині 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_4 , з метою таємного викрадання чужого майна, підійшов до вікна квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_9 .
У цей же день та час неповнолітній ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, побачивши, що у вікні відчинена кватирка, через отвір решітки та відчинену кватирку проник в приміщення вищевказаної квартири, яка є житлом, де почав шукати цінне майно.
У цей же час потерпіла ОСОБА_11 , яка знаходилась в вищевказаній квартирі та відпочивала, почувши шум, прокинулась та пройшовши по кімнатам квартири зайшла в коридор, де ховався ОСОБА_12 .. Після чого, неповнолітній ОСОБА_10 , зрозумівши, що його злочинні дії викрито потерпілою, вирішив не відмовлятися від реалізації свого злочинного умислу, направленого на викрадення чужого майна, та в цей час в нього виник злочинний умисел здійснити напад на потерпілу з метою заволодіння майном останньої, поєднаний із застосуванням тасильства, небезпечного для здоров`я потерпілої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, неповнолітній ОСОБА_10 з метою заволодіння майном ОСОБА_11 та припинення опору з боку потерпілої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді погроз нанесення тілесних ушкоджень потерпілій та заподіяння останній матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, знаходячись позаду потерпілої схопив її правою рукою за шию, а іншою рукою підставив до шиї з лівого боку кухонний ніж, який перед цим взяв на кухні даної квартири, тим самим погрожував застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та запитав де знаходяться гроші, золоті та срібні вироби. Потерпіла ОСОБА_13 , яка усвідомлювала погрозу її життю та здоров`ю з боку неповнолітнього ОСОБА_14 погодилася видати неповнолітньому ОСОБА_14 своє майно.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, неповнолітній ОСОБА_10 перебуваючи в той самий час та в тому самому місці, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_9 під погрозами застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу не чинить йому опору діючи умисно з корисливих мотивів з метою поліпшення свого майнового стану заволодів мобільним телефоном «Samsung GT-S7262», корпус білого кольору, ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , вартістю 1800 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_3 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 , які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, наручним чоловічим годинником «Луч» з шкіряним ремінцем вартістю 500 грн., золотим ланцюжком 585 проби довжиною 55 см. масою 3 грама вартістю 3000 грн., золотою сережкою 585 проби, масою 1 грам, вартістю 1000 грн., та двома ланцюжками з біжутерії, які матеріальної цінності для неї не представляють, срібною сережкою вартістю 100 грн. та грошовими коштами в сумі 1900 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму на суму 8300 грн.
Після чого неповнолітній ОСОБА_15 через вхідні двері вище вказаної квартири утримуючи викрадене майно при собі вибіг на вулицю та зник з місця злочину, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Цими умисними діями ОСОБА_16 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.
08.08.2020 року за фактом розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_9 , слідчим СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості до ЄРДР за № 0001942 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
08.08.2020 року слідчим СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Нікополь, Дніпропетровській області, українцю, гр. України, з базовою середньою освітою, який ніде не працює, не навчається, не одруженому, на утриманні нікого не має, особою з інвалідністю та депутатом не являється, зареєстрованому та мешкаючому за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимому у скоєнні злочину, передбаченого ч.З ст.187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), поєднаний з проникненням у житло.
Повідомлення про підозру ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187, КК України обґрунтовується здобутими в ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доказами:
-показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ;
-протоколами пред`явлення до впізнання за фотознімками підозрюваного ОСОБА_19 свідку ОСОБА_18 ;
-показаннями потерпілої ОСОБА_20 ;
-протоколом огляду та вилучення речових доказів.
-речовими доказами.
-слідчим експериментом з підозрюваним ОСОБА_21 .
Враховуючи той факт, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідне забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також те, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_10 може:
-переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора та/або суду;
-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
-незаконно впливати на потерпілу та свідків.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно врахувати вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (далі по тексту ЄСПЛ), вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій він зазнає судове переслідування та міжнародними контактами, особистості обвинуваченого, його моральними переконаннями.
Загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішеннях у справі «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», згідно з якою розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
У своїх рішеннях ЄСПЛ звертає увагу на те, що тяжкість злочину, та ризик ухилення обвинуваченого від слідства залишаються єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення.
За даним кримінальним провадженням, необхідно врахувати обсяг пред`явленого обвинувачення, всі ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які не змінилися до теперішнього часу, а також превалювання суспільного інтересу над індивідуальним інтересом у даному провадженні.
Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років із конфіскацією майна, слідчий вважає що ризики передбачені п.п. 1, 3 ч.І ст. 177 КПК України не зникли, не зменшились та продовжують існувати, а саме:
Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна, тому є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_10 може у подальшому перейти на нелегальне положення та переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Про наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що на даний час тривають слідчі розшукові дії для встановлення місця знаходження речових доказів викрадених у потерпілої та ОСОБА_10 може їх в подальшому знищити.
Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що підозра, яка йому була повідомлена на наданих показах свідків, є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_10 перебуваючи на свободі, може вмовляннями, погрозами чи іншим способом незаконно впливати на свідків щодо зміни в подальшому ними свідчень по вищевказаному кримінальному провадженню.
Враховуючи вищезазначене, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів прокурор вважає, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, і необхідним та достатнім для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання наявним ризикам, є лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його фактичного проживання.

Захисник також заперечував проти клопотання слідчого та підтримав клопотання підозрюваного.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_4 його мати ОСОБА_7 , в судовому засіданні зазначила, що підозрюваний є старший з трьох її неповнолітніх дітей, він закінчив школу і подав документи до професій-технічного училища, він завжди слухався її і зараз вона може впливати на нього і забезпечити його знаходження вдома.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що у провадженні слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області , перебуває кримінальне провадження № 0001942, внесене до ЄРДР 08.08.2020 року за ч. 3 ст. 187 КК України

Під час досудового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого за ч.3 ст. 187 КК України, що є особливо тяжким корисливим злочином.

08.08.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.
Обґрунтованість підозри підтверджується показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , протоколами пред`явлення до впізнання за фотознімками підозрюваного ОСОБА_19 свідку ОСОБА_18 , показаннями потерпілої ОСОБА_20 , протоколом огляду та вилучення речових доказів, речовими доказами та слідчим експериментом з підозрюваним ОСОБА_21 .
За думкою суду, прокурором доведено, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може чинити тиск на свідків чи потерпілу.

Запобігання вказаномим ризикам без застосування запобіжного заходу неможливо.

Разом з тим, статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно врахувати вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (далі по тексту ЄСПЛ), вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, слід робити з урахуванням низки відповідних фактів.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, справу «Харченко проти України», справу «Комарова проти України» в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, можливо, враховуючи те, що за вчинення ОСОБА_4 , злочину, передбаченого за ч.3 ст.187 КК України, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 7 до 12 років, то дотримується обов`язкова умова призначення даного запобіжного заходу, передбачена ч. 2 ст. 181 КПК України, тобто передбаченість законом покарання у виді позбавлення волі.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , має міцні соціальні зв`язки -- проживає разом з матір`ю та молодшими братом та сестрою, подав документи до навчального закладу для отримання професійної освіти.

Підозрюваний є неповнолітнім, йому виповнилось п`ятнадцять років, раніше до кримінальної відповідальності не притягався. За думкою слідчого судді, його мати має на нього вплив і зможе забезпечити його перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, суд вважає за можливе обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосуванням електронних засобів контролю, який зможе запобігти зазначеним прокурором та слідчим ризикам.

Строк дії запобіжного заходу належить встановити на два місяці.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_4 , наступні обовязки

-зявлятися до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання;

-утриматись від спілкування зі свідками та потерпілою у кримінальному провадженні № 0001942

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській обл.

Строк дії ухвали два місяці, тобто до 08.10.2020 року.

Контроль за виконанням запобіжного заходу здійснює слідчий, а коли справа перебуває в провадженні суду прокурор.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пяти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1