Справа № 169/584/20
Провадження № 1-кп/169/122/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Чорноплеси Любомльського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має професійно-технічну освіту, одружений, є громадянином України, раніше несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 369 Кримінального кодексу України, та угоду про визнання винуватості, укладену між начальником Турійського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з наказом начальника Головного управління Національної поліції у Волинській області № 96 о/с від 12 травня 2017 року старший сержант поліції ОСОБА_6 проходить службу на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 (далі СРПП) Турійського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції.

Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у Волинській області № 161 о/с від 27 травня 2019 року старший сержант поліції ОСОБА_7 проходить службу на посаді поліцейського СРПП № 2 Турійського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції.

Вказані поліцейські наділені повноваженнями, визначеними статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію», серед яких здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, та відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу.

25 травня 2020 року о 20 годині на вулиці Спортивній поблизу будинку № 3 в селищі міського типу Луків Турійського району Волинської області групою реагування патрульної поліції у складі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час патрулювання на службовому автомобілі марки «ISUZU D-MAX», номерний знак НОМЕР_1 , було зупинено транспортний засіб трактор марки «Т-40» під керуванням ОСОБА_5 у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху: керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

У ході спілкування з поліцейськими ОСОБА_5 підтвердив, що керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив підпункти а, б пункту 2.1, підпункт а пункту 2.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 126, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У подальшому ОСОБА_5 о 20 годині 6 хвилин у службовому автомобілі марки «ISUZU D-MAX», номерний знак НОМЕР_1 , під час оформлення службовими особами Турійського ВП адміністративних матеріалів про порушення ним Правил дорожнього руху висловив поліцейським пропозицію надати їм неправомірну вигоду у розмірі 500 гривень за те, що вони, як службові особи, з використанням наданої їм влади та службового становища не виносили постанову, не складали протокол про адміністративне правопорушення і не притягували його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

У відповідь поліцейські пояснили та попередили ОСОБА_5 про те, що за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі передбачена кримінальна відповідальність. Незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність, переслідуючи корисливу мету ухилення від відповідальності за порушення правил дорожнього руху, ОСОБА_5 продовжував вчиняти дії, направлені на пропозицію надати неправомірну вигоду. У цей же час на втілення своїх злочинних дій, направлених на пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду, з метою переконання в тому, що неправомірна вигода безперешкодно буде прийнята вказаними працівниками поліції і що вони її не відхилять, продемонструвати їм свою готовність надати неправомірну вигоду, поклав на переднє пасажирське сидіння автомобіля грошові кошти в сумі 500 гривень, надавши тим самим вказаним працівникам поліції, які перебували на службі, неправомірну вигоду за невчинення відносно нього дій з використанням наданої поліцейським влади не складати постанови та протоколу про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 126, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та відповідно не притягувати до адміністративної відповідальності.

Такі дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною першою статті 369 Кримінального кодексу України, як пропозиція та надання неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

16 липня 2020 року між прокурором та обвинуваченим укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої обвинувачений взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 369 Кримінального кодексу України, сторони узгодили, що покарання обвинуваченому за вчинення вказаного злочину призначається у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; обвинувачений погоджується з такими видом і мірою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Заслухавши учасників судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин другої, четвертої статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Частиною п`ятою статті 469 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян передбачена санкцією частини першої статті 369 Кримінального кодексу України (в редакції кримінального закону на час вчинення інкримінованого злочину), відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим Кримінальним кодексом України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам статті 472 Кримінального процесуального кодексу України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Вимоги пункту 9 частини другої статті 52 Кримінального процесуального кодексу України щодо обов`язкової участі захисника у разі укладення угоди про визнання винуватості дотримані.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені частиною другою статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде йому призначено у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим відсутні чи останній не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у підготовчому судовому засіданні і сам обвинувачений.

Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інкримінований обвинуваченому злочин підпадає під категорію злочинів, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статей 96-1, 96-2 Кримінального кодексу України, статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 314, 370, 374, 472-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 липня 2020 року між начальником Турійського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 369 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази:

одну купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень (серії ХЖ 1510807), яка знаходиться на зберіганні у філії «Волинське головне регіональне управління» Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Відродження, 1, конфіскувати в дохід держави;

оптичний диск DVD-R із відеофайлами залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий