Справа № 127/9613/20
Провадження №11-кп/801/1327/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000502 від 12.03.2020 року по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України,

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні № 0000502, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.03.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10. 2020 року продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 22.10.2020 року до 20.12.2020 року включно.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , непогодившись з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2020 року, подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 22.10.2020 року, постановити нову про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби з 22-00 год. по 06-00 год. ранку за адресою АДРЕСА_1 або за місцем реєстрації обвинуваченого за паспортом.
Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що ухвала суду постановлена з порушенням вимог ч.1 ст. 194 КПК України.
Захисник вказує на те, що від дій обвинуваченого ОСОБА_7 наслідки крадіжки відсутні, матеріальні збитки не заподіяні.
Тому, захисник вважає, що прокурором не наведені ризики в клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є припущення щодо їх настання.
На період розгляду справи у суді, можливо застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби за адресою місця проживання матері ОСОБА_9 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , також за адресою реєстрації обвинуваченого за паспортом.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, приймаючи рішення щодо продовження строку запобіжного заходу, суд врахував міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, те, що він на даний час офіційно не працює, немає джерела доходу, є уродженцем Запорізької області, проживає у м.Енергодар, не має постійного місця проживання у м.Вінниці та Вінницькій області, щодо посилань захисника про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби за місцем проживання матері обвинуваченого, то вони не відповідають дійсності, оскільки матір обвинуваченого проживає за адресою проживання вітчима ОСОБА_7 , а відомостей про те, що вони не заперечують щодо відбування домашнього арешту обвинуваченим за місцем їх проживання захистом не надано, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , яка підтримала в повному обсязі вимоги апеляційної скарги, просила ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2020 року скасувати та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 або за місцем реєстрації обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив застосувати відносно нього домашній арешт у певний період доби, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ст.199 ч.3 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: зокрема виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону, перевірив обгрунтованість клопотання прокурора, обставини, які мають значення для прийняття рішення.
Як встановлено під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185КК України.
04.05.2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000502 від 12.03.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України скерований до суду, триває судовий розгляд.
Твердження захисника ОСОБА_6 , що ризики наведені прокурором не існують є необгрунтованими, оскільки обставини, які вказують на заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України відносно обвинуваченого існують, на даний час вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, за який у разі доведення його винуватості загрожує покарання у вигляді позбавлення волі, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу під час досудового розслідування існують, жодного доказу про відсутність цих ризиків суду не надано.
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , що обвинувачений має міцні соціальні звязки, матір ОСОБА_9 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , де за вказаною адресою обвинуваченому може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, як на підстави для застосування більш мякого запобіжного заходу не є такими, що спростовують висновки суду щодо продовження строку запобіжного заходу, оскільки прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та неможливим, що виправдовує тримання ОСОБА_7 під вартою.
Крім того, захисником ОСОБА_6 не надано відомостей, що матір обвинуваченого ОСОБА_10 , а також його вітчим не заперечують щодо відбування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_7 за адресою їх проживання АДРЕСА_1 .
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, на думку суду апеляційної інстанції є безпідставними, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, кримінальне правопорушення, у якому на даний час обвинувачується вчинив через кілька місяців після звільнення з місць позбавлення волі, є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що захисник ОСОБА_6 заперечує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак ставить питання про доцільність застосування іншого запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, тобто фактично погоджується з тим, що ризики продовжують існувати.
Доводи захисника, що існування ризиків є припущенням прокурора
не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Ні під час судового розгляду, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду законним, обгрунтованим.
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2020 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3