Провадження №1-кп/523/1363/20
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

24.12.2020 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретарів ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000952 від 26.08.2020 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Белогородка Ізяславського району Хмельницької області, громадянин України, із середньою освітою, працюючий водієм ДП «Шепетівський лісгосп», одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

по звинуваченню в скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2020 року, приблизно о 14 годині 07 хвилин, керуючи власним, технічно справним автопоїздом у складі тягача «Renault magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Тгаііог», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у денний час доби та в умовах необмеженої видимості здійснював рух по асфальтобетонному сухому дорожньому покриттю вул. Академика Заболотного у Суворовському районі м. Одеси з боку автодороги «Об`їзд міста Одеси» в напрямку проспекту Добровольського, по лівій смузі свого напрямку руху. Рух транспорту був у заторі, була тягучка, так як світлофорний об`єкт, яким обладнаний регульований пішохідний перехід, позначений дорожньою розміткою 1.14.2 та розташований напроти будинку № 3 по вул. Академіка Заболотного, не працював. Наближаючись до розташованої праворуч за ходом руху будівлі № З по вул.Академіка Заболотного та нерегульованого пішохідного переходу водієві ОСОБА_6 , керуючи великогабаритним транспортним засобом, було достовірно відомо, що дорожня обстановка, яка склалася на цій ділянці проїзної частини вимагала від водіїв особливої уваги, ОСОБА_6 , діючи з необережності, перед дорожньою розміткою 1.12 «Стоп-лінія» не зупинився, перетнув її та виїхав на пішохідний перехід, де зупинив керований автопоїзд передньою частиною тягача «Renault magnum» в межах пішохідного переходу, створюючи перешкоду для руху пішоходів, чим порушив вимоги п.п. 1.5., 18.6. «Правил дорожнього руху» України, що зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

п. 18.6. «Забороняється в`їжджати на пішохідний перехід, якщо за ним утворився затор, який змусить водія зупинитися на цьому переході».

Починаючи рух, після зупинки на пішохідному переході, ОСОБА_6 у порушення вимог п. 1.7., п/п «а» 4.16., п/п «б» п. 2.З., п. 10.1. зазначених Правил, відповідно до яких:

п. 1.7. «Водії, пішоходи та пасажири зобов язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п. 4.16. «Пішохід має право:

а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;

п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Під час відновлення руху ОСОБА_6 , не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких можуть бути створені перешкоди або небезпека для руху, своєчасно не виявив пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину вулиці Академіка Заболотного, з правого боку ліворуч, за ходом руху автопоїзду, у встановленому для переходу місці - по зазначеному пішохідному переходу, рухаючись у темпі повільної ходи, спираючись на милицю, пройшла праву смугу попутного напрямку та вийшла у смугу руху автопоїзду, знаходячись безпосередній близькості від передньої частини цього транспортного засобу, внаслідок чого, не переконався у безпеці свого маневру для інших учасників дорожнього руху, не дав дорогу пішоходу похилого віку та допустив наїзд передньою лівою частиною керованого тягача «Renault magnum» на пішохода ОСОБА_7 , з відкиданням пішохода на дорожнє покриття, і з подальшим перекочуванням переднього лівого коліс тягача через ліву стопу потерпілої.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, крововиливів під плевру воріт легень, переломів 1-6-го правих ребер, правої ключиці, крововиливів в м`які тканини нижніх кінцівок, закритого перелому кісток лівої стопи (неповне від членування лівої стопи по внутрішній боковій поверхні в проекції 2-3 пальців, виражене разміжчення костної та м`яких тканин, синці, садна верхній та нижній кінцівок, крововиливів в м`які тканини голови, які у своїй сукупності мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, з якими вона була госпіталізована до реанімаційному відділенні КНП «ООКЛ», де ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Смерть ОСОБА_7 знаходиться у причинному зв`язку з множинними переломами, які охоплюють декілька ділянок тіла у вигляді переломів 1-6-го правих ребер, правої ключиці, переломів кісток лівої стопи з розміченням. Безпосередньою причиною смерті з`явилася легенево-серцева недостатність.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, по суті звинувачення пояснив, що маючи стаж за кермом 34 роки, у зазначений час він їхав у заторі, зупинив свій автомобіль на пішохідному переході. Перед початком руху нікого не побачив та почав рух автомобіля, потім йому махнули рукою, він зупинився та побачив жінку похилого віку під автомобілем. Він відразу почав надавати їй першу медичну допомогу, використовуючи жгут та бинти намагався зупинити кровотечу. Потім в лікарні здавав кров та взяв на себе всі витрати на лікування потерпілої. Після смерті останньої, він відшкодував її родичам витрати на поховання та моральні збитки всього на суму трохи більшу ніж 100.000 (сто тисяч) гривень. У скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які ніхто не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому від потерпілого ОСОБА_8 була надана заява, відповідно до якої останній матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, просить розглянути справу за його відсутності та обрати покарання не пов`язане із позбавленням волі та водійського посвідчення.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати:

- по ст.286 ч.2 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, наслідки для потерпілої, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно працює, одружений, характеризується з позитивного боку, провину визнав повністю, збитки відшкодував та щиро покаявся у скоєному.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.
Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Під час винесення вироку, судом прийняті до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим терміном та з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк, потерпілого, який просив не позбавляти обвинуваченого свободи та водійського посвідчення, думку захисника та обвинуваченого, які просили обрати покарання не пов`язане із позбавленням волі та без позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки останній працює на посаді водія. Крім того, судом враховується той факт, що злочин скоєно із необережності, при цьому було порушено низка правил ПДД України, а також той факт, що 24.03.2020 року ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності за перевищення обмежень швидкості руху.
Матеріальні збитки відшкодовані в повному обсязі, цивільний позов не заявлявся.

Загальна сума витрат на залучення експертів під час досудового розслідування складає 1797, 84 гривень, які належить стягнути з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась та скасуванню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серії НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_4 , на користь Держави в особі НДУСЕ 1797,84 (одна тисяча сімсот дев`яносто сім гривень вісімдесят чотири копійки) - вартість проведених судових експертиз, відповідно до Актів №20-5420 та №20-5661.

Зняти Арешт з автомобіля «Renault magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Тгаііог», реєстраційний номер НОМЕР_2 та вважати його переданим за належністю ОСОБА_6 .

Речові докази, а саме особисті речі потерпілої вважати переданими за належністю потерпілому ОСОБА_8 .

Матеріали досудового провадження №0000952 від 26.08.2020 року - зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Копію вироку, негайно після оголошення вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського Апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: