КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні № 0005077 - прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.10.2020 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , погодженого прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор у кримінальному провадженні № 0005077 - прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0005077 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначав, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.
10.11.2020 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 доповнив подану ним апеляційну скаргу, та зазначав, що органом досудового розслідування виконано всі вимоги, передбачені статтями 276 - 278 КПК України для повідомлення про підозру ОСОБА_9 .
Зокрема, у відповідності до Глави 11 Кримінального процесуального кодексу України, повідомлення про підозру ОСОБА_9 28.04.2017 з роз`ясненням його процесуальних прав та обов`язків як підозрюваного направлено поштою за відомою органу досудового розслідування адресою місця реєстрації ОСОБА_9 .
Крім того, під час слідства встановлено, що підозрюваний ОСОБА_9 не перебуває на території України, у зв`язку з чим органом досудового розслідування оголошено його розшук.
Прокурор зазначав, що КПК України жодним чином не пов`язує встановлення факту оголошення особи у міжнародний розшук та можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України з необхідністю попередньо отримати рішення Генерального секретаріату Інтерполу про публікацію «червоного повідомлення».
Навпаки, оголошення слідчим або прокурором міжнародного розшуку підозрюваного шляхом направлення відповідного запиту до НЦБ Інтерполу, а також здійснення міжнародного розшуку безпосередньо слідчим або прокурором шляхом підготовки та направлення іноземним компетентним органам запитів про екстрадицію підозрюваного, є підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 575 КПК України, без попереднього обрання підозрюваному, який перебуває за кордоном, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, екстрадиція цього підозрюваного неможлива.
У зв`язку з цим, 15.10.2020 слідчим у кримінальному провадженні винесена постанова про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_9 .
З урахуванням наведеного, на переконання апелянта, допущена слідчим суддею допущена невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження, яка призвела до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.10.2020, думку захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи поданих апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до вимог частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0005077 від 22.12.2017 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України.

28.04.2017 слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури ОСОБА_14 у кримінальному провадженні № 0000368 від 02.04.2015 складено повідомлення про підозру ОСОБА_9 у тому, що він, будучи організатором та керівником злочинної організації, члени якої за попередньою змовою зорганізувались для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації, вчинив розтрату чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, повторно, в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України.
Постановою слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 від 28.04.2017 року у кримінальному провадженні № 0000368 від 02.04.2015 оголошено розшук ОСОБА_9 , здійснення якого доручено співробітникам Національної поліції України.
Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 від 15.10.2020 у кримінальному провадженні за № 0005077 від 22.12.2017 оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_9 , здійснення розшуку доручено співробітникам Національної поліції України.
20.10.2020 старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням у кримінальному провадженні за № 0005077 від 22.12.2017, погодженим прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив обрати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.10.2020 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .
Постановляючи ухвалу, слідчий суддя виходив з того, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено наявність правових підстав, передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України, які повинні враховуватися судом при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З таким висновком колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Як убачається зі змісту клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий посилається на наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, та зазначає, що ОСОБА_9 повідомлено про підозру у встановленому законом порядку.
Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Порядок вручення повідомлення передбачено статтею 135 КПК України, згідно якої особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Частиною 1 статті 136 КПК України передбачено, що належним підтвердженням отримання особою повідомлення є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону органом досудового розслідування не дотримано.
Згідно вказаних у повідомленні про підозру від 28.04.2017 анкетних даних ОСОБА_9 , останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про місце проживання ОСОБА_9 у повідомленні про підозру відсутні.
Як доказ відправлення поштою повідомлення підозру від 28.04.2017 ОСОБА_9 , слідчим долучено до клопотання копію опису поштового відправлення, підписаного слідчим відділу Генеральної прокуратури ОСОБА_14 , із зазначенням опису вкладення - повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 28.04.2017 всього на 23 аркушах, та відомостей про адресата - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса відправлення - АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 43). Вказаний опис поштового відправлення містить штамп місця приймання із видбитком дати такого приймання - 23.05.2017.
Крім того, слідчим долучено до клопотання копію опису поштового відправлення, підписаного слідчим відділу Генеральної прокуратури ОСОБА_14 , із зазначенням опису вкладення - повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 28.04.2017 всього на 23 аркушах, та відомостей про адресата - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса відправлення - АДРЕСА_3 . Відповідний штамп поштового відділення про приймання поштового відправлення із видбитком дати такого приймання, на долученій копії опису відсутній (том 1, а.с. 44).
Разом з тим, відповідних конвертів із зазначенням прізвища ім`я по-батькові адресата та адреси відправлення, заповнених рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, витягів із журналу реєстрації вихідної кореспонденції на ім`я ОСОБА_9 повідомлення про підозру за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , матеріали справи не містять та прокурором у судовому засіданні не надано.
Крім того, вказані у повідомленні про підозру анкетні дані підозрюваного не містять даних про місце проживання або перебування ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , та долучаючи до матеріалів клопотання копію опису поштового відправлення за вказаною адресою, слідчим не надано доказів проживання чи реєстрації ОСОБА_9 за вказаною адресою.
Таким чином, долучені до клопотання слідчого копії описів поштових відправлень не можуть бути належним доказом направлення повідомлення про підозру від 28.04.2017 ОСОБА_9 засобами поштового зв`язку за встановленими органом досудового розслідуванням адресами місця реєстрації та проживання останнього.
Інших доказів направлення повідомлення у встановленому законом порядку ОСОБА_9 про підозру матеріали справи не містять, та прокурором під час апеляційного розгляду не надано. При цьому, колегія суддів позбавлена можливості витребувати та дослідити такі дані з власної ініціативи під час апеляційного розгляду на підставі ч. 3 ст. 404 КПК України.
На переконання колегії суддів, стороною обвинувачення не надано належних доказів про вручення в порядку, передбаченому ст.ст. 135, 136, 278 КПК України, письмового повідомлення про підозру ОСОБА_9 , що ставить під сумнів наявність у останнього належного процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчим у клопотанні не доведено перебування ОСОБА_9 у міжнародному розшуку, та, відповідно, наявність підстав для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за його відсутності, про що вірно зазначив слідчий суддя в своїй ухвалі.
Так, згідно ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
За правилами ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. глави 3 розділу I "Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення", затвердженого наказом Генерального прокурора 30.06.2020 № 298, унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про оголошення розшуку здійснюється протягом 24 годин з моменту винесення прокурором або слідчим відповідної постанови.
Колегією суддів встановлено, що матеріали судового провадження не містять даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні відомостей про оголошення ОСОБА_9 у міжнародний розшук.
Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України та Міністерства юстиції України від 17.08.2020 № 613/380/93/228/414/510/2801/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.09.2020 за № 849/35132 затверджено Інструкцію про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол(надалі - Інструкція).
Згідно п.п. 2, 5 розділу ІІ вказаної Інструкції, цілями міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу є установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції).

Уповноважений підрозділ на підставі отриманого від правоохоронного органу України запиту/звернення забезпечує використання інформаційної системи Інтерполу шляхом надсилання запиту про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення (RED NOTICE);

Відповідно до п.п. 1, 7 розділу ІІІ Інструкції, правоохоронні органи України надсилають запити/звернення про використання інформаційної системи Інтерполу уповноваженому підрозділу та/або уповноваженим територіальним підрозділам.
Уповноважений підрозділ у разі одержання запитів/звернень здійснює їх попередню оцінку щодо обґрунтованості, повноти, правильності оформлення, відповідності правилам Інтерполу.
Згідно п. 8 розділу ІІІ Інструкції, залежно від результатів попередньої оцінки одержаного запиту/звернення уповноважений підрозділ: здійснює заходи, передбачені пунктом 5 розділу II цієї Інструкції; надає відповідь правоохоронному органу України - ініціатору внесення відомостей до інформаційної системи Інтерполу безпосередньо чи через уповноважений територіальний підрозділ; запитує у правоохоронного органу України - ініціатора внесення відомостей до інформаційної системи Інтерполу, інших державних органів додаткову інформацію або документи, необхідні для виконання запиту/звернення; повністю або частково відмовляє у виконанні запит звернення у випадках, передбачених пунктом 9 цього розділу; проводить додаткові консультації з правоохоронним органом України - ініціатором внесення відомостей до інформаційної системи Інтерполу або органами Інтерполу.
Як убачається із матеріалів судового провадження, постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 від 15.10.2020 оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_9 , здійснення розшуку доручено співробітникам Національної поліції України.
Разом з тим, відомості про направлення для виконання вказаної постанови, та виконання вищенаведених вимог Інструкції, у матеріалах судового провадження відсутні.

З урахуванням наведених обставин, сам лише факт винесення слідчим постанови про оголошення ОСОБА_9 у міжнародний розшук, у даному конкретному випадку не є достатніми доказами перебування особи в міжнародному розшуку, оскільки матеріали клопотання не містять, та прокурором, на якого покладено обов`язок доведення факту перебування підозрюваного у міжнародному розшуку, під час апеляційного розгляду не надано доказів на підтвердження дотримання органом досудового розслідування встановленої законом процедури оголошення ОСОБА_9 у міжнародний розшук.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України за відсутності ОСОБА_9 .
Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосування запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
На переконання колегії суддів, слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду не доведено існування обставин, викладених у клопотанні, зокрема набуття ОСОБА_9 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні та перебування його у міжнародному розшуку з дотриманням встановленої законом процедури, а тому підстави для обрання запобіжного заходу щодо нього у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, відсутні.

Доводи апеляційної скарги прокурора про виконання органом досудового розслідування вимог ст.ст. 276-278 КПК України при повідомленні ОСОБА_9 про підозру, спростовуються матеріалами судового провадження.

Посилання прокурора на те, що оголошення слідчим або прокурором міжнародного розшуку підозрюваного шляхом направлення відповідного запиту до НЦБ Інтерполу, а також здійснення міжнародного розшуку безпосередньо слідчим або прокурором шляхом підготовки та направлення іноземним компетентним органам запитів про екстрадицію підозрюваного, є підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, не спростовують правильність висновків слідчого судді, оскільки матеріали справи не містять та прокурором не долучено відомостей про вчинення органом досудового розслідування таких дій після винесення постанови про оголошення ОСОБА_9 у міжнародний розшук.
Інші зазначені в апеляційній скарзі прокурора з доповненнями доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні № 0005077 - прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2020 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3