Провадження №1-кп/761/2588/2020
В И Р О К
іменем України

20 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

судді - ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 11.01.2020, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хмельницький, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, працюючої проектним менеджером Офісу Ради Європи в Україні, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , учасника бойових дій, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 409 КК України, який надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:
З 2001 року по 16.12.2019 ОСОБА_2 проходила військову службу в Державній прикордонній службі України (далі ДПС України).

07.10.2001 вона прийняла Військову присягу на вірність народу України.

14.02.2011 розпорядженням Центрального управління Служби безпеки України № 7д ОСОБА_2 надано допуск до державної таємниці.

21.08.2015 наказом Голови ДПС України №780-ос ОСОБА_2 присвоєно військове звання «підполковник».

19.06.2018 підполковником ОСОБА_2 укладено черговий контракт на проходження військової служби в ДПС України строком на 5 років, який 16.12.2019 відповідно до наказу Голови ДПС України № 1318-ос розірвано достроково.

Відповідально до умов указаного контракту підполковник ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання, зокрема:

- протягом дії контракту, з 19.06.2018 по 18.06.2023, а в разі настання особливого періоду понад установлений строк Контракту проходити військову службу на посадах осіб офіцерського складу на умовах і в порядку, встановлених Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, іншими нормативно-правовими актами, що визначають порядок проходження військової служби, та цим Контрактом;

- додержуватись Конституції України, законів України, статутів ЗС України, Кодексу професійної етики військовослужбовця ДПС України та інших нормативно-правових актів з питань, що регламентують проходження військової служби, а також виконувати накази старших начальників; виконувати службові обов`язки військовослужбовця, вимоги посадової інструкції;

- проходити з дотриманням визначених законодавством вимог та порядку військову службу в будь-якому регіоні України на посадах, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом і основною або спорідненою спеціальністю, освітньо-кваліфікаційним рівнем підготовки та досвіду служби за фахом;

- дотримуватися вимог військової дисципліни, визначеного в органі ДПС України розпорядку дня;

- не допускати вчинення злочинів та адміністративних правопорушень, у тому числі корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень.

29.03.2019 наказом Голови ДПС України № 318 підполковник ОСОБА_2 призначена на посаду начальника відділу моніторингу та управління змінами управління стратегічного планування Департаменту стратегічного планування Адміністрації ДПС України.

Одночасно, ст. 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися її та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оборону України» підготовка держави до оборони в мирний час включає, зокрема, забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів підготовленими кадрами; розвиток військово-технічного співробітництва з іншими державами з метою забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою технікою і майном, які не виробляються в Україні.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Рішенням Ради національної безпеки та оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01.03.2014, яке введене в дію Указом Президента України від 02.03.2014 № 189, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.

Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII затверджено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію», який набрав чинності з дня його опублікування в газеті «Голос України» від 18.03.2014 № 49.

Таким чином, з 18.03.2014 по теперішній час в Україні діє особливий період.

Указом Президента України від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України від 15.01.2015 № 113-VII, який набрав чинності 20.01.2015, також оголошено проведення часткової мобілізації, доведено до відома керівників органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, що згідно зі ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 119 КЗпП України за громадянами України, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, закріплені гарантії щодо збереження за ними місця роботи (посади) на термін, що не перевищує одного року.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України станом на 2019 рік не приймав.

Крім того, відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до Вступної частини Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби ЗС України), його дія поширюється ,зокрема, на військовослужбовців ДПС України.

Згідно з положеннями ст.ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби ЗС України, військовослужбовці зобов`язані постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами ЗС України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів ЗС України.

Відповідно до ст. 49 Статуту внутрішньої служби ЗС України, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про ЗС України в цілому.

Статтею 216 Статуту внутрішньої служби ЗС України визначено, що військовослужбовці офіцерського, сержантського (старшинського) складу, які проходять службу за контрактом, що виїжджають за межі гарнізону, письмово повідомляють про це командира військової частини.

Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), дія якого також поширюється на військовослужбовців ДПС України, визначено сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗС України, військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до ст. 3 Дисциплінарного статуту ЗС України, військова дисципліна досягається шляхом:

- виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

- особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів;

- зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗС України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Положенням про Адміністрацію ДПС України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 533 визначено, що Адміністрація ДПС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Адміністрація ДПС України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Порядок проходження громадянами України військової служби в ДПС України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначаються Положенням про проходження громадянами України військової служби в ДПС України, затвердженим Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі Положення № 1115/2009).

Згідно з п. 5 Положення № 1115/2009 громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби ЗС України.

Відповідно до п.п. 17, 22, 31, 37 Положення № 1115/2009 з громадянином, який вступає на військову службу, укладається контракт - письмова угода, укладена відповідно до вимог, визначених цим Положенням, між громадянином і державою, від імені якої виступає уповноважений орган ДПС України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Строк, на який укладається контракт, обчислюється повними роками, крім випадку, коли контракт укладається з військовослужбовцем до досягнення ним граничного віку перебування на військовій службі.

Контракт є підставою для видання наказу про прийняття громадянина на військову службу за контрактом, про продовження військової служби за новим контрактом, про залишення військовослужбовця на службі понад граничний вік перебування на військовій службі. Відповідний наказ видається також у разі внесення до контракту змін у випадку, передбаченому абзацом першим пункту 33 цього Положення.

За наявності передбачених законодавством підстав військовослужбовець має право достроково припинити (розірвати) контракт, звернувшись з письмовим рапортом щодо цього в порядку підпорядкування до посадової особи, уповноваженої приймати рішення про його звільнення з військової служби. Цей рапорт з необхідними для прийняття рішення про звільнення військовослужбовця документами у двотижневий строк подається кадровим підрозділом уповноваженій на прийняття такого рішення посадовій особі.

Дострокове припинення (розірвання) контракту з ініціативи військовослужбовця та його виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби України здійснюється у місячний строк з моменту подання ним відповідного рапорту.

Крім того, Порядок виїзду військовослужбовців ДПС України за межі гарнізонів, ділянок відповідальності, де дислоковано орган, навчальний заклад, науково-дослідну установу, підрозділ (спеціального призначення) Держприкордонслужби України, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.03.2016 № 149 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.03.2016 за № 460/28590 (далі Порядок № 149).

Відповідно до п.п. 3, 7, 8, 9 Порядку № 149 виїзд військовослужбовців за межі відповідної області згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, де дислоковано органи, підрозділи ДПС України у позаслужбовий час, вихідні, святкові та неробочі дні здійснюється на підставі рапорту, в якому зазначається конкретна адреса перебування, та спосіб зв`язку з військовослужбовцем. Для військовослужбовців Адміністрації ДПС України рапорт в обов`язковому порядку реєструється у внутрішньому діловодстві структурного підрозділу.

Виїзд військовослужбовців Адміністрації ДПС України відбувається з дозволу Голови ДПС України (особи, яка виконує його обов`язки) або його заступників відповідно до розподілу функціональних обов`язків.

При цьому, наказом Адміністрації ДПС України від 28.12.2018 № 119 «Про розподіл обов`язків керівного складу Адміністрації ДПС України» не передбачено делегування прав заступникам Голови ДПС України щодо надання дозволу на виїзд за межі гарнізону.

Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» військовослужбовці мають рівне з іншими громадянами України право на виїзд за кордон у порядку, встановленому вказаним Законом. Виїзд з України громадян України, які обізнані з відомостями, що становлять державну таємницю України, обмежується вимогами закону України «Про державну таємницю».

Так, згідно з вимогами ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний виконувати вимоги режиму секретності та повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи у письмовій формі про свій виїзд з України, додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну таємницю» спрямування та координацію роботи міністерств, органів виконавчої влади, щодо забезпечення здійснення державної політики у сфері охорони державної таємниці покладено на Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939 «ДСК» затверджено Порядок організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях (далі Порядок № 939).

У відповідності до Порядку № 939 громадянин, якому надано допуск і доступ до державної таємниці, зобов`язаний повідомляти посадовим особам, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи (далі - РСО) про виникнення обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про державну таємницю», або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти в письмовій формі про свій виїзд за межі України.

Перед виїздом до іноземної держави у приватних справах громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний письмо повідомити про це посадовій особі, яка надала йому доступ до державної таємниці, а також РСО за місцем зберігання його картки обліку за встановленою формою.

У такому разі інструктаж з питань охорони державної таємниці проводить начальник РСО.

Відомості про виїзд до іноземної держави громадян, яким надано допуск до державної таємниці, у приватних справах та у службові відрядження реєструється РСО в журналі обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці, який ведеться за відповідною формою.

Із працівниками підприємств, установ, організацій після їх повернення із закордонних службових відряджень або приватних поїздок до іноземних держав начальники РСО проводять співбесіди з метою з`ясування питань щодо наявності чи відсутності обставин, що могли створити передумови для витоку секретної інформації під час перебування за кордоном, фактів необґрунтованої заінтересованості з боку іноземців секретною інформацією.

За результатами співбесід за наявності інформації, що може мати значення для збереження державної таємниці, складається довідка, яка реєструється і зберігається в РСО.

Порядок виїзду військовослужбовців Держприкордонслужби України у закордонні відрядження визначений наказом Адміністрації ДПС України від 30.07.2012 № 582 «Про затвердження Інструкції про службові відрядження військовослужбовців ДПС України в межах України та за кордон», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.08.2012 за № 1383/21695, та Наказом Адміністрації ДПС України від 21.02.2016 за № 24 «Щодо упорядкування участі особового складу у заходах міжнародного характеру».

Також, відповідно до п. п. 153-155 Положення № 1115/2009 військовослужбовці направляються у службові відрядження за рішенням їх прямих начальників - від начальника органу Держприкордонслужби України, в якому вони проходять службу, і вище, про що видається наказ. Військовослужбовцям, які направляються у службове відрядження, видається посвідчення про відрядження. Під час прямування до місця відрядження та повернення з нього військовослужбовцям заборонено відхилятися від зазначеного у посвідченні про відрядження маршруту або здійснювати самовільні зупинки у проміжних пунктах.

Згідно з п. 10 наказу Адміністрації ДПС України «Про організацію служби військ в Адміністрації ДПС України» від 07.12.2018 № 555, який діяв упродовж 2019 року, начальники управлінь Адміністрації ДПС України щомісяця мають складати графіки чергових по управліннях та забезпечити чергування підлеглого особового складу. Цим же наказом визначено, що військовослужбовцям Адміністрації ДПС України, які відповідно до графіків чергувань по управліннях виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, відповідний час для відпочинку надається, як правило наступного тижня.

Пунктами 4-7 Інструкції з організації служби відповідальних по структурних підрозділах Адміністрації ДПС України, затвердженої наказом Адміністрації ДПС України від 06.04.2005 № 252 (зі змінами, внесеними наказом Адміністрації ДПС України від 27.04.2018 № 32) відповідальним по структурним підрозділам визначено низку обов`язків та завдання, зокрема, вони зобов`язані постійно перебувати на місці несення служби, у разі необхідності відлучатися лише з дозволу відповідального.

Відповідно до Посадової інструкції начальника відділу моніторингу та управління стратегічного планування Департаменту стратегічного планування та європейської інтеграції Адміністрації ДПС України, затвердженої 29.03.2019 Директором Департаменту стратегічного планування та європейської інтеграції Адміністрації ДПС України полковником ОСОБА_6 , начальник відділу підпорядковується заступнику директора департаменту начальнику управління стратегічного планування (далі Управління) Департаменту стратегічного планування та європейської інтеграції Адміністрації ДПС України та є безпосереднім начальником для особового складу відділу моніторингу та управління змінами.

У своїй роботі він керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, положеннями про Адміністрацію ДПС України, Департамент стратегічного планування та європейської інтеграції, управління стратегічного планування та цією посадовою інструкцією. Він повинен мати допуск до державної таємниці та її матеріальних носіїв за формою 2 (два) відповідно до номенклатури посад, знати акти законодавства, що стосуються державної таємниці, норми і правила роботи з секретною та конфіденційною інформацією.

На особливий період начальник відділу у межах компетенції бере участь у виконанні комплексу заходів, передбачених планом приведення ДПС України у готовність до виконання раптово виникаючих завдань у мирний час та бойової готовності при переході з мирного на воєнний стан і мобілізаційним планом за напрямом діяльності відділу.

Незважаючи на викладене, в один із днів, але не пізніше 10.05.2019, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося за можливе, у підполковника ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, який вона реалізувала за наступних обставин.

Так, в указаний період часу у підполковника ОСОБА_2 виник намір на виїзд у власних справах за межі України, а саме: до Республіки Австрія на період з 18.05.2019 по 23.05.2019.

Достовірно знаючи про встановлений в Адміністрації ДПС України порядок виїзду за межі гарнізону, у тому числі за кордон у власних справах, та про те, що запланований нею період перебування за межами України в Республіці Австрія охоплював службовий час, а саме: понеділок, 20.05.2019, та вівторок, 21.05.2019, що зумовлювало необхідність клопотати перед керівництвом про надання частини щорічної відпустки на весь період виїзду шляхом складання рапорту та подання його керівництву для погодження, в один із днів, але не пізніше 10.05.2019, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося за можливе, підполковник ОСОБА_2 вирішила не подавати такого рапорту Голові ДПС України.

Натомість, 10.05.2019 підполковник ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем несення служби в Адміністрації ДПС України за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 26, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби шляхом іншого обману в особливий період, крім воєнного стану, зловживаючи тим, що вона перебуває у довірливих стосунках зі своїм прямим керівником - заступником директора Департаменту начальником Управління стратегічного планування Департаменту стратегічного планування та європейської інтеграції Адміністрації ДПС України полковником ОСОБА_7 , у силу чого він не буде перевіряти правдивість викладених нею в рапорті про надання дозволу на виїзд за межі гарнізону відомостей, склала рапорт про надання їй дозволу на виїзд за межі Київського гарнізону в період з 19.05.2019 по 21.05.2019, в який внесла завідомо неправдиві відомості про перебування нею в указаний період часу в м. Одеса з метою нібито отримання консультації в Державній установі «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова НАМН України» за рахунок часу для відпочинку, що нібито мав надаватися їй за чергування у вихідні дні, хоча насправді поїздку в указаному напрямку остання не планувала, а мала дійсний намір виїхати за кордон до Республіки Австрія.

Крім того, достовірно знаючи про фактичне несення нею чергування як офіцера, відповідального по структурному підрозділу Адміністрації ДПС України, у вихідний день лише 27.04.2019, а також про те, що у вихідний день 21.04.2019 вона фактично не виконувала службових обов`язків на робочому місці, а була внесена до графіку чергувань як черговий з дислокацією за місцем свого проживання, що не надавало їй права на отримання додаткових вихідних днів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з тих же мотивів та метою, зазначила у вищевказаному рапорті про надання їй дозволу на виїзд за межі Київського гарнізону у службовий час 20.05.2019 (понеділок) та 21.05.2019 (вівторок) саме за рахунок нібито несення чергування в указані дні.

Після цього, підполковник ОСОБА_2 , діючи з тих же мотивів та метою, передала вказаний рапорт із внесеними завідомо неправдивими відомостями на розгляд полковнику ОСОБА_8 , не повідомляючи його при цьому про свої дійсні наміри. У свою чергу, останній, будучи упевненим у дисциплінованості та щирості підполковника ОСОБА_2 , не маючи обґрунтованих сумнівів щодо дійсності намірів останньої відносно виїзду до м. Одеси з метою отримання медичної консультації, не перевірив правдивості відомостей про несення нею чергування у вихідний день 21.04.2019, за рахунок якого остання просила надати їй додатковий вихідний день 21.05.2019, а погодив указаний рапорт.

У подальшому, підполковник ОСОБА_2 отримавши погоджений полковником ОСОБА_8 рапорт, достовірно знаючи про відсутність посади діловода в Управлінні та покладеного у встановленому порядку обов`язку щодо самостійного внесення нею відомостей стосовно реєстрації рапортів у Журналі реєстрації внутрішніх вихідних документів Управлінні, продовжуючи вчинення дій, направлених на реалізацію свого злочинного задуму, діючи з тих же мотивів, з метою попередження викриття її обману та можливої відмови вищого керівництва у наданні згоди на виїзд за межі гарнізону, не внесла відомості про свій виїзд за межі гарнізону до вищевказаного Журналу та, відповідно, не передала погоджений з полковником ОСОБА_8 рапорт полковнику ОСОБА_6 , який, у свою чергу, у разі його погодження, мав клопотати перед вищим керівництвом Адміністрації ДПС України стосовно її, ОСОБА_2 виїзду за межі гарнізону, залишивши вказаний рапорт без подальшого руху. За таких обставин підполковник ОСОБА_2 фактично не отримала дозволу командира військової частини (Голови ДПС України) на виїзд за межі гарнізону, у тому числі за кордон.

Крім того, з метою невикриття вчиненого нею обману та збереження в таємниці майбутнього виїзду за межі України підполковник ОСОБА_2 , діючи з тих же мотивів та метою, у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про державну таємницю», Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, не повідомила про свій намір виїзду за кордон режимно-секретне управління Адміністрації ДПС України та, відповідно, ухилилась від проходження обов`язкового інструктажу з приводу збереження державної таємниці під час виїзду до іноземної держави - Республіки Австрія.

У подальшому, 18.05.2019, підполковник ОСОБА_2 , достовірно знаючи про протиправність своїх дій та бажаючи досягнення мети свого злочинного плану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби шляхом іншого обману в особливий період, крім воєнного стану, прибула до Міжнародного аеропорту «Бориспіль», розташованого за адресою: м. Бориспіль, Київська обл., де здійснила реєстрацію на рейс № 668 «Київ-Відень» та о 06 год. 03 хв. пройшла паспортний контроль, після чого, у порушення ст. 216 Статуту внутрішньої служби ЗС України, п.п. 3, 7, 8 та 9 Порядку № 149, відлетіла з України в указаному напрямку.

О 00 год. 31 хв. 22.05.2019 (середа) підполковник ОСОБА_2 , прибувши рейсом № 667 «Відень-Київ» до Міжнародного аеропорту «Бориспіль», повернулась до України, пройшовши паспортний контроль.

З метою невикриття вищевказаного протиправного діяння та збереження в таємниці самовільного виїзду за межі України, підполковник ОСОБА_2 , не звернулась у п`ятиденний термін з дня повернення до України до режимно-секретного управління Адміністрації ДПС України та, відповідно, ухилилась від обов`язкового проходження опитування про обставини її перебування в іноземній країні - Республіці Австрія.

Враховуючи викладене, упродовж 21.05.2019 начальник відділу моніторингу та управління змінами управління стратегічного планування Департаменту стратегічного планування Адміністрації ДПС України підполковник ОСОБА_2 , достовірно знаючи про свій обов`язок нести військову службу у службовий час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби шляхом іншого обману в особливий період, крім воєнного стану, ухилилась від несення обов`язків військової служби в Адміністрації ДПС України за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 26.

Крім того, в один із днів, але не пізніше 24.05.2019, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося за можливе, у підполковника ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, повторно, який вона реалізувала за наступних обставин.

Так, в указаний період часу у підполковника ОСОБА_2 виник намір на виїзд у власних справах за межі України, а саме: до Федеративної Республіки Німеччина та інших країн Європи на період з 19.06.2019 по 23.06.2019.

Достовірно знаючи про встановлений в Адміністрації ДПС України порядок виїзду за межі гарнізону, у тому числі за кордон у власних справах, та про те, що запланований нею період перебування за межами України в Федеративній Республіці Німеччина та інших країнах Європи охоплював службовий час, а саме: середу, 19.06.2019, четвер, 20.06.2019 та п`ятницю, 21.06.2019, що зумовлювало необхідність клопотати перед керівництвом про надання частини щорічної відпустки на весь період виїзду шляхом складання рапорту та подання його командуванню, в один із днів, але не пізніше 24.05.2019, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося за можливе, підполковник ОСОБА_2 вирішила не подавати такого рапорту Голові ДПС України.

Натомість, в указаний період часу, підполковник ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем несення служби в Адміністрації ДПС України за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 26, діючи з особистих мотивів, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби шляхом іншого обману в особливий період, крім воєнного стану, повторно, повідомила своєму підлеглому заступнику начальника відділу моніторингу та управління змінами управління стратегічного планування Департаменту стратегічного планування Адміністрації ДПС України полковнику ОСОБА_9 , про те, що у неї нібито заплановано відрядження на період з 19.06.2019 по 23.06.2019 та попросила його зробити примітку «відрядження» навпроти її прізвища у проекті графіку чергувань Управління стратегічного планування Департаменту стратегічного планування Адміністрації ДПС України на червень 2019 року.

У відповідь, полковник ОСОБА_9 , будучи в довірливих стосунках з підполковником ОСОБА_2 та перебуваючи з нею у прямому підпорядкуванні, не сумніваючись у її правдивості та порядності, зазначив ці дані у проекті графіку чергувань зазначеного Управління на червень 2019 року та передав його керівництву для затвердження. У подальшому вказаний проект графіку чергувань було погоджено начальником Управління стратегічного планування полковником ОСОБА_8 та затверджено Директором Департаменту полковником ОСОБА_6 з урахуванням нібито запланованого відрядження підполковника ОСОБА_2 .

Досягнувши своєї мети щодо часткового усунення перешкод для реалізації свого злочинного плану, 04.06.2019 підполковник ОСОБА_2 , перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, діючи з тих же мотивів та метою, через електронні сервіси продажу квитків придбала авіаквиток на виліт 19.06.2019 з Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни) за напрямком № 7317 «Київ-Гамбург».

Не будучи викритою у вчиненні аналогічних злочинних дій у минулому, 10.06.2019 полковник ОСОБА_2 перебуваючи за місцем несення служби в Адміністрації ДПС України за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 26, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби шляхом іншого обману в особливий період, крім воєнного стану, зловживаючи тим, що вона перебуває у довірливих стосунках зі своїм прямим керівником - заступником директора Департаменту начальником Управління стратегічного планування Департаменту стратегічного планування та європейської інтеграції Адміністрації ДПС України полковником ОСОБА_7 , у силу чого він не буде перевіряти правдивість викладених нею в рапорті про надання дозволу на виїзд за межі гарнізону відомостей, склала рапорт про надання їй дозволу на виїзд за межі Київського гарнізону в період з 19.06.2019 по 23.06.2019, в який внесла завідомо неправдиві відомості про перебування нею в указаний період часу в м. Одеса з метою нібито отримання консультації в Державній установі «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова НАМН України» за рахунок часу для відпочинку, що нібито мав надаватися їй за чергування у вихідні дні, хоча насправді поїздку в указаному напрямку остання не планувала, а мала дійсний намір виїхати за кордон до Федеративної Республіки Німеччина та інших країн Європи.

Крім того, достовірно знаючи про фактичне несення нею чергування як офіцера, відповідального по структурному підрозділу Адміністрації ДПС України, у вихідний день лише 09.06.2019, а також про те, що у вихідний день 08.06.2019 вона фактично не виконувала службових обов`язків на робочому місці, а була внесена до графіку чергувань як черговий з дислокацією за місцем свого проживання, що не надавало їй права на отримання додаткових вихідних днів, а 15.06.2019 взагалі не залучалася до чергування, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з тих же мотивів та метою, зазначила у вищевказаному рапорті про надання їй дозволу на виїзд за межі Київського гарнізону у службовий час 19.06.2019 (середа), 20.06.2019 (четвер) та 21.06.2019 (п`ятниця) саме за рахунок нібито несення чергування у зазначені дні.

Після цього, підполковник ОСОБА_2 , діючи з тих же мотивів та метою, передала вказаний рапорт із внесеними завідомо неправдивими відомостями на розгляд полковнику ОСОБА_8 , не повідомляючи його при цьому про свої дійсні наміри. У свою чергу, останній, будучи упевненим у дисциплінованості та щирості підполковника ОСОБА_2 , не маючи обґрунтованих сумнівів щодо дійсності намірів останньої відносно виїзду до м. Одеси з метою отримання медичної консультації, не перевірив правдивості відомостей про несення нею чергування у вихідні дні 08.06.2019, 09.06.2019 та 15.06.2019, за рахунок яких остання просила надати їй додаткові вихідні дні 19.06.2019, 20.06.2019 та 21.06.2019, а погодив указаний рапорт.

У подальшому, підполковник ОСОБА_2 отримавши погоджений полковником ОСОБА_8 рапорт, достовірно знаючи про відсутність посади діловода в Управлінні та покладеного у встановленому порядку обов`язку щодо самостійного внесення нею відомостей стосовно реєстрації рапортів у Журналі реєстрації внутрішніх вихідних документів Управлінні, продовжуючи вчинення дій, направлених на реалізацію свого злочинного задуму, діючи з тих же мотивів, з метою попередження викриття її обману та можливої відмови вищого керівництва у наданні згоди на виїзд за межі гарнізону, не внесла відомості про свій виїзд за межі гарнізону до вищевказаного Журналу та, відповідно, не передала погоджений з полковником ОСОБА_8 рапорт полковнику ОСОБА_6 , який, у свою чергу, у разі його погодження, мав клопотати перед вищим керівництвом Адміністрації ДПС України стосовно її, ОСОБА_2 виїзду за межі гарнізону, залишивши вказаний рапорт без подальшого руху. За таких обставин підполковник ОСОБА_2 фактично не отримала дозволу командира військової частини (Голови ДПС України) на виїзд за межі гарнізону, у тому числі за кордон.

Крім того, з метою невикриття вчиненого нею обману та збереження в таємниці майбутнього виїзду за межі України підполковник ОСОБА_2 , діючи з тих же мотивів та метою, у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про державну таємницю», Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, не повідомила про свій намір виїзду за кордон режимно-секретне управління Адміністрації ДПС України та, відповідно, ухилилась від проходження обов`язкового інструктажу з приводу збереження державної таємниці під час виїзду до іноземної держави - Федеративна Республіка Німеччина та інших країн Європи.

Досягнувши своєї мети щодо часткового усунення перешкод для реалізації свого злочинного умислу, 16.06.2019 підполковник ОСОБА_2 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, діючи з тих же мотивів та метою, придбала через електронні сервіси продажу квитків авіаквитки на виліт 23.06.2019 за напрямком «Брюссель-Прага-Бориспіль».

У подальшому, 19.06.2019, підполковник ОСОБА_2 , достовірно знаючи про протиправність своїх дій та бажаючи досягнення мети свого злочинного плану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби шляхом іншого обману в особливий період, крім воєнного стану, повторно, прибула до Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни), розташованого за адресою: м. Київ, вул. Медова, 2, де здійснила реєстрацію на рейс № 7317 «Київ-Гамбург» та о 17 год. 16 хв. пройшла паспортний контроль, після чого, у порушення ст. 216 Статуту внутрішньої служби ЗС України, п.п. 3, 7, 8 та 9 Порядку № 149, не отримавши дозволу на виїзд за межі Київського гарнізону від Голови ДПС України, відлетіла з України у вказаному напрямку.

О 02 год. 09 хв. 24.05.2019 підполковник ОСОБА_2 , прибувши рейсом № 916 «Прага-Київ» до Міжнародного аеропорту «Бориспіль», повернулась до України, пройшовши паспортний контроль.

З метою невикриття вищевказаного протиправного діяння та збереження у таємниці самовільного виїзду за межі України, підполковник ОСОБА_2 , не звернулась у п`ятиденний термін з дня повернення до України до режимно-секретного управління Адміністрації ДПС України та, відповідно, ухилилась від обов`язкового проходження опитування про обставини її перебування в іноземній країні - Федеративній Республіці Німеччина та інших країн Європи.

Враховуючи викладене, упродовж 20.06.2019 та 21.06.2019 начальник відділу моніторингу та управління змінами управління стратегічного планування Департаменту стратегічного планування Адміністрації ДПС України підполковник ОСОБА_2 , достовірно знаючи про свій обов`язок нести військову службу у службовий час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби шляхом іншого обману в особливий період, крім воєнного стану, ухилилась від несення обов`язків військової служби в Адміністрації ДПС України за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 26.

Крім того, в один із днів, але не пізніше 23.09.2019, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося за можливе, у підполковника ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, повторно, який вона реалізувала за наступних обставин.

Так, в указаний період часу у підполковника ОСОБА_2 виник намір на виїзд у власних справах за межі України, а саме: до Об`єднаних Арабських Еміратів на період з 10.10.2019 по 15.10.2019.

Достовірно знаючи про встановлений в Адміністрації ДПС України порядок виїзду за межі гарнізону, у тому числі за кордон у власних справах, та про те, що 30.08.2019 Головою ДПС України підписано наказ № 490 про її відрядження на період з 06.10.2019 по 12.10.2019 до м. Скоп`є Північної Македонії з метою участі в Міжнародному круглому столі «Нові виклики і загрози регіональній прикордонній безпеці», організованому Програмою НАТО «Наука заради миру» у співпраці з Консорціумом «Партнерство заради миру», усвідомлюючи, що спланований нею період перебування в Об`єднаних Арабських Еміратах охоплює 10.10.2019, 11.10.2019 та 12.10.2019, тобто час знаходження у службовому відрядженні, 23.09.2019 підполковник ОСОБА_2 , з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби шляхом іншого обману в особливий період, крім воєнного стану, повторно, перебуваючи у невстановленому місці домовилась з представником туристичного агентства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_10 придбати туристичні послуги з відпочинку за маршрутом « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на період з 10.10.2019 по 15.10.2019 з розміщенням по маршруту в готелі GoldenSandsHotelApartments-5. При цьому, оплата вказаних туристичних послуг покладалась на матір підполковника ОСОБА_2 громадянку ОСОБА_11 , якій вона передала свій паспорт для виїзду за кордон з метою оформлення всіх необхідних документів на подорож.

25.09.2019 на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 як оплату за договором про надання туристичних послуг за маршрутом «Київ-Дубай-Київ» за двох туристів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з розміщення по маршруту GoldenSandsHotelApartments-5 перераховано 18 037, 35 грн.

Не будучи викритою у вчиненні аналогічних злочинних дій у минулому, полковник ОСОБА_2 у невстановлених у ході досудового розслідування часі та місці, з метою реалізації свого злочинного наміру та усунення перешкод у його досягненні, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби шляхом іншого обману в особливий період, крім воєнного стану, повторно, у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб звернулась до приймаючої сторони представників програми НАТО «Наука заради миру», якими покривалися всі фінансові витрати, у тому числі на авіапереліт, з приводу замовлення та придбання для неї зворотних квитків з Північної Македонії до України на 10.10.2019. Про свій намір достроково повернутися з відрядження та відразу ж після цього виїхати за кордон у власних справах для відпочинку підполковник ОСОБА_2 своє керівництво не повідомила, з рапортом про надання дозволу на виїзд за межі Київського гарнізону до Голови ДПС України в установленому порядку не звернулася.

Крім того, з метою невикриття вчиненого нею обману та збереження в таємниці майбутнього виїзду за межі України підполковник ОСОБА_2 , діючи з тих же мотивів та метою, у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про державну таємницю», Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, не повідомила про свій намір виїзду за кордон режимно-секретне управління Адміністрації ДПС України та, відповідно, ухилилась від проходження обов`язкового інструктажу з приводу збереження державної таємниці під час виїзду до іноземної держави - Об`єднаних Арабських Еміратів.

Також, підполковник ОСОБА_2 , діючи з тих же мотивів, з метою збереження в таємниці майбутнього незаконного виїзду за межі України до Об`єднаних Арабських Еміратів, запланованого за рахунок днів відрядження 10.10.2019, 11.10.2019 та 12.10.2019, у порушення встановленого порядку не підготувала проект посвідчення про своє відрядження до Північної Македонії, яке мало бути підписано Головою ДПС України та в якому робилися б відповідні відмітки про дату прибуття та вибуття з міжнародного заходу в Північній Македонії.

10.10.2019 підполковник ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби шляхом іншого обману в особливий період, крім воєнного стану, повторно, перебуваючи у Північній Македонії, достроково та самовільно припинила своє відрядження та прибула до Міжнародного аеропорту «Бориспіль» по маршруту рейсом № 661 «Відень-Київ».

Не доповідаючи в установленому порядку керівництву ДПС України про своє дострокове прибуття з відрядження та повернення в розташування Київського гарнізону, підполковник ОСОБА_2 , достовірно знаючи про протиправність своїх дій та бажаючи досягнення мети свого злочинного плану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби шляхом іншого обману в особливий період, крім воєнного стану, повторно, перебуваючи в Міжнародному аеропорту «Бориспіль», розташованому за адресою: м. Бориспіль, Київська обл. 10.10.2019 здійснила реєстрацію на рейс № 373 «Київ-Дубай» та о 18 год. 19 хв. пройшла паспортний контроль, після чого, у порушення ст. 216 Статуту внутрішньої служби ЗС України, п.п. 3, 7, 8 та 9 Порядку № 149, не отримавши дозволу на виїзд за межі Київського гарнізону від Голови ДПС України, відлетіла з України в указаному напрямку.

Достовірно знаючи про те, що відрядження до м. Скоп`є Північної Македонії відповідно до наказу Голови ДПС України від 30.08.2019 № 490 завершується 12.10.2019, та про свій обов`язок доповідати керівництву про повернення з закордонного відрядження, 13.10.2019 о 8 год. 42 хв. за Київським часом підполковник ОСОБА_2 , діючи з тих же мотивів, з метою приховати вчинене протиправне діяння, за допомогою мобільного додатку «Whatsapp» відправила полковнику ОСОБА_8 повідомлення про те, що вона повернулась з відрядження до України, ввівши останнього в оману щодо її дійсного місця перебування та обставин повернення з відрядження.

У подальшому, о 07 год. 54 хв. 15.10.2019, підполковник ОСОБА_2 , прибувши рейсом № 374 «Дубай-Київ» до Міжнародного аеропорту «Бориспіль», повернулась до України, пройшовши паспортний контроль.

З метою невикриття вчиненого протиправного діяння, 15.10.2019 підполковник ОСОБА_2 , звернулась до начальника відділу секретного діловодства, секретного архівного діловодства, допускної роботи, роботи з іноземцями та інформацією НАТО управління режиму і захисту інформації Адміністрації ДПС України полковника ОСОБА_14 , якого, діючи з тих же мотивів, з метою приховати вчинене протиправне діяння, ввела в оману шляхом не повідомлення йому відомостей про свій виїзд до Об`єднаних Арабських Еміратів в період з 10.10.2019 по 15.10. жовтня 2019 року.

Одночасно, 15.10.2019 підполковник ОСОБА_2 , перебуваючи в Адміністрації ДПС України за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 26, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з тих же мотивів, з метою приховати вчинене протиправне діяння, власноручно склала довідку за результатами співбесіди після повернення з закордонного відрядження, до якої внесла завідомо недостовірні відомості щодо її перебування в Північній Македонії в період з 06.10.2019 по 12.10.2019, та в такий спосіб приховавши відомості про дійсні обставини свого місцезнаходження в Об`єднаних Арабських Еміратах у період з 10.10.2019 по 15.10.2019

Враховуючи викладене, упродовж 10.10.2019, 11.10.2019 та 12.10.2019 начальник відділу моніторингу та управління змінами управління стратегічного планування Департаменту стратегічного планування Адміністрації ДПС України підполковник ОСОБА_2 , достовірно знаючи про свій обов`язок нести військову службу у службовий час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби шляхом іншого обману в особливий період, крім воєнного стану, повторно, ухилилась від несення обов`язків військової служби у період закордонного відрядження до м. Скоп`є Північної Македонії.

Таким чином ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 409 КК України, а саме ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності захисника ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 409 КК України, а також сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_2 буде призначено покарання за ч.3 ст.409 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Далі сторонами узгоджено, що на підставі ст. 75 КК України, необхідно звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 (один) рік з одночасним покладенням на ОСОБА_2 наступних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Окрім цього, угодою передбачено стягнення з підозрюваної ОСОБА_2 витрат на залучення експерта для проведення криміналістичної експертизи від 30.06.2020 № 17-3/1143 у розмірі 1634,50 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 409 КК України, віднесено до тяжкого злочину, у кримінальному провадженні потерпілого немає, а отже угода відповідає вимогам закону.

В судовому засіданні обвинувачена повністю визнала свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за ч.3 ст. 409 КК України та про обставини його вчинення розповіла так, як зазначено у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості, яка розглядається судом. Щиро розкаялась у вчиненому та обіцяла у майбутньому дотримуватись вимог законодавства. Також пояснила, що угода про визнання винуватості була укладена нею добровільно, без будь-якого тиску, примусу або іншого незаконного впливу та за участі захисника, який надавав необхідні консультації та поради.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 вважає, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_2 , повністю відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального законів України, відповідає інтересам суспільства та обвинуваченої ОСОБА_2 , укладена останньою добровільно.

Судом встановлено, що підозрювана ОСОБА_2 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 6 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання, укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, інтересам суспільства, обвинувачена в повному обсязі визнала свою винуватість, що підтверджено нею в судовому засіданні та погодилася на призначення узгодженого виду та розміру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_2 .

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст.314, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Затвердити угодупро визнання винуватості, укладену між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою за ч.3 ст.409 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_2 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути із ОСОБА_2 витрати на залучення експерта для проведення криміналістичної експертизи від 30.06.2020 № 17-3/1143 у розмірі 1634,50 грн (реквізити для відшкодування вартості витрат на проведення судової експертизи у кримінальному провадженні: Державна казначейська служба України, код доходів 24060300 «Інші надходження», МФО 899998).

Речові докази рапорт начальника відділу моніторингу та управління змінами підполковника ОСОБА_2 від 10.05.2019, адресований заступнику директора департаменту начальнику управління стратегічного планування полковнику ОСОБА_7 в оригіналі, довідка за результатами співбесіди підполковника ОСОБА_2 від 15.10.2019 (вих 137/1534 від 15.10.2019) в оригіналі, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження №0000035 - залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1