ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3636/20 Справа № 212/8470/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
обвинуваченого
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяця, тобто до 06 січня 2021 року.

Рішення суду обґрунтовано тим, що як вбачається з матеріалів при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів врахувала те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, за які законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а також особу обвинуваченого, а саме те, що останній має цивільну дружину, спільного сина, має постійне місце проживання.
Крім того, колегія суддів врахувала, що ОСОБА_7 з 20.05.2019 року перебував у міжнародному розшуку та був затриманий 22.09.2019 року за межами кордону України, а саме у Польщі, що вказує на наявність ризику про переховування від суду, з метою уникнення відповідальності.
Судом було встановлено, що станом на 09.11.2020 року наявність заявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, не зменшились.

Захисник не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09.11.2020 року та задовольнити апеляційну скаргу, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 та призначити запобіжний захід не пов язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторона захисту не згодна з ухвалою суду.
Вказує на те, що докази ризиків зазначених у ст. 177 КПК України є недоведеними, сторона захисту вважає, що в них відсутні докази об`єктивного існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак вважає, що вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.
Зазначає, що ОСОБА_7 ніяким чином ніколи не переховувався від органів досудового розслідування та/або суду,про що говориться в ч. 1 п. 1 ст. 177 КПК України, а також просить суд взяти до уваги, що органом досудового розслідування ніяким чином не доведено ризик переховування мого підзахисного.
Не розуміє на підставі яких саме доведених фактів ОСОБА_7 був затриманий. Він постійно, починаючи з 2017 року знаходився у відрядженнях у різних країн, як водій який перевозив вантажні грузи, автомобілі, тощо ( на підтвердження цього факту додається копія загранпаспорту, оскільки сам паспорт знаходиться у слідчого), а на момент затримання в нього були документи, які підтверджують його легальне знаходження на території Польщі, а саме запрошення на працю до підприємства та код 95 (які були вилученні співробітниками поліції при затриманні), свідоцтво професійної кваліфікації № НОМЕР_1 (копія з перекладом долучається), що підтверджує отримання в осередку навчання № 141 у Польщі, з огляду на ці дані, неможливо говорити про те, що обвинувачений коли - небудь переховувався від органів досудового розслідування.
Розслідування кримінальної справи триває з 2018 року, стороною обвинувачення не надано вагомих підстав вважати, що ОСОБА_7 має намір для знищення документів, речей тощо, та не зазначено яких саме та що вони та яким чином будуть підтверджувати.
Наразі обшуків за місцем мешкання та прописки обвинуваченого проведено не було, тобто говорити про якісь речі або документи, які могли бути вилученні у ОСОБА_7 не можливо, оскільки їх не має.
Вказує на те, що після обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який був обраний Дзержинським районним судом 02.06.2020 року інші обвинувачені по справі, які знаходяться на свободі ніяким чином не перешкоджають правосуддю, та не має законних і підтверджених підстав вважати, що такі є. Сторона захисту вважає незрозумілою позицію суду першої інстанції, щодо ОСОБА_7 , чому саме він один із 19 обвинувачуваних за тотожній злочин повинен бути під вартою та яким чином це позбавлення його волі несе, який фактор для здійснення правосуддя по даній справі .
Просить звернути увагу на те, що стосовно ОСОБА_7 на даний час не винесено ніякого обвинувального вироку та він є раніше не судимою особою та жодного разу не притягався до кримінальної відповідальності.
Вказує на те, що ОСОБА_7 має дуже міцні соціальні зв язки, а саме: в нього є постійне місце проживання, прописки, дружина, яка працює, малолітній син, який потребує його батьківської уваги, та має хронічні захворювання, які зазначенні в довідці яка долучається, має батьків похилого віку, які знаходяться на пенсії, має групу інвалідності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши апеляцію, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до абзацу 15 пункту 2.4. мотивувальної частини зазначеного рішення Конституційного суду України, надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановленої на стадії судового розгляду, є предметом апеляційного перегляду у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає розгляду.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу;. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Як видно з матеріалів справи, в провадженні Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000258 стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції від 09 листопада 2020 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що на час подання клопотання існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати здійсненню правосуддя, вчинити інше кримінальне правопорушення які були встановлені під час обрання запобіжного заходу і під час вирішення питання про продовження його дії ці ризики не зменшилися.
При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, враховує тяжкість злочинів, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , які є злочинами тяжкими та особливо тяжкими та за які передбачені покарання у виді позбавлення волі понад десять років. Разом з цим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Таким чином, висновки суду, що встановленні при обранні запобіжного заходу ризики, не зменшились і запобігання їх настанню можливо виключно шляхом продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами та зроблені з належним дотриманням вимог процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність клопотання прокурора вимогам ч. 3 ст. 199 КПК України, оскільки в ньому взагалі не зазначені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також відсутні обставини, які свідчать, що попередні ризики не зменшились, що, на думку апелянта, залишилось поза увагою суду першої інстанції, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржувану ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року апеляційний суд враховує також усталену практику Європейського суду з прав людини що стосується порушення, статті 5, пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженням, тому звертає увагу на рух кримінального провадження, періодичність призначення судових засідань та не вважає, що загальний строк тримання ОСОБА_7 під вартою є надмірним.
Наявність тих обставин, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв язки, а саме: в нього є постійне місце проживання, прописки, дружина, яка працює, малолітній син, який потребує його батьківської уваги, та має хронічні захворювання, які зазначенні в довідці яка долучається, має батьків похилого віку, які знаходяться на пенсії, має групу інвалідності, в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4