Справа № 461/5105/20
Провадження № 1-кс/461/5905/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2020 року місто Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 ,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся із заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від участі у розгляді справи №461/5105/20 (провадження 1кс/461/4330/20) за його скаргою на дії прокурора прокуратури Львівської області, вказуючи на упередженість слідчого судді під час розгляду скарги та необхідність її відведення від участі у розгляді скарги.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до положень КПК України, неявка заявника не є перешкодою для розгляду заяви про відвід.

Статтею 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень ч.5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Заява про відвід має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення слідчого судді, судді від участі у судовому провадженні.

Дослідивши заяву, приходжу до наступного висновку.

Заявник, в обґрунтування поданої заяви, посилається на інші справи за участю слідчого судді ОСОБА_4 , у яких він був стороною (учасником) процесу. ОСОБА_3 вважає, що розгляд даним слідчим суддею його скарги проводився необ`єктивно, оскільки не погоджується з процесуальними рішеннями ухваленими даним слідчим суддею, що, на його думку, є підставою стверджувати про упередженість слідчого судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

У висновку N 3 (2002) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи підкреслюється, що мета, для досягнення якої повноваження надані суддям, - дати їм можливість здійснювати правосуддя шляхом застосування закону, забезпечуючи право кожної людини реалізовувати належні йому права та/або законні інтереси, яких вона була або може бути несправедливо позбавлена.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її справи в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Отже, відвід має бути вмотивований, тобто містити відповідні аргументи та докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Водночас, доводи заявника, наведені у заяві про відвід, ґрунтуються виключно на його суб`єктивній думці і не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Крім того, такі доводи фактично зводяться на непогодженні з процесуальними рішеннями слідчого судді в межах іншої справи. Такі доводи не можуть бути беззаперечною підставою для усунення слідчого судді від участі у розгляді справи.

Отже, в обґрунтування відводу заявник не наводить відповідних аргументів та не подає належних і допустимих доказів, які підтверджують наявність законних підстав для відводу. Наведене вказує на відсутність підстав для усунення слідчого судді від участі у розгляді справи, а тому приходжу до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 75, 80, 81 КПК України,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1