Справа № 631/269/20
Провадження № 1-кп/631/70/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4

а також

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 лютого 2020 року під № 0000046, щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Стара Водолага Нововодолазького району

Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, без утриманців, офіційно не працевлаштованого,

не військовозобов`язаного, раніше не судимого,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

який зареєстрований та проживає за адресом: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

16.01.2020 року близько 22 години 00 хвилин, більш точного часу як в ході досудового розслідування, так і в суді встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_4 , який раніше неодноразово проходив повз домоволодіння, розташованого за адресом: АДРЕСА_2 ,- що належить на праві власності ОСОБА_6 та яким користується її матір ОСОБА_3 , виник злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна з вказаного домоволодіння, так як в ньому тривалий час ніхто не мешкає. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, з корисливого мотиву та з метою наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю на території цього домоволодіння власника та сторонніх осіб, ОСОБА_4 , у вказаний час та у вказаному місці, через отвір у огорожі з боку сусідського домоволодіння пройшов на територію подвір`я й шляхом відчинення вхідних дверей проник до сараю, де виявив інструменти та чавунну плиту для пічного опалення, яку демонтував за допомогою невстановлених засобів, й металеві частини цієї чавунної плити для опалення, тобто дві чавунні плити з цегляної печі, вартістю 1300,00 гривень, двоє чавунних дверцят з рамкою з цегляної печі, вартістю 350,00 гривень, кутовик з цегляної печі, вартістю 250,00 гривень,- склав їх до полімерного мішку, заздалегідь взятого з собою, куди також поклав викрутку з дерев`яною рукояткою, вартістю 20,00 гривень, викрутку з пластмасовою рукояткою, вартістю 15,00 гривень, напильник металевий, вартістю 30,00 гривень, свердло для свердління деревини, вартістю 100,00 гривень, навісний замок, виробництва КНДР, вартістю 50,00 гривень, та навісний замок, виробництва СРСР, вартістю 40,00 гривень, що належали ОСОБА_3 , після чого переніс викрадене на територію домоволодіння, де він мешкає, та в подальшому обернув його на свою користь, чим заподіяв потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 2155,00 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 19.01.2020 року близько 23 години 00 хвилин, більш точного часу як в ході досудового розслідування, так і в суді встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_4 , який раніше неодноразово проходив повз домоволодіння, розташованого за адресом: АДРЕСА_2 ,- що належить на праві власності ОСОБА_6 і яким користується її матір ОСОБА_3 , та з якого він раніше вчиняв крадіжку, так як у будинку тривалий час ніхто не мешкав, повторно виник злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна з вказаного домоволодіння. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи повторно з прямим умислом, з корисливого мотиву та з метою наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю на території цього домоволодіння власника та сторонніх осіб, ОСОБА_4 , у вказаний час та у вказаному місці, через отвір у огорожі з боку сусідського домоволодіння пройшов на територію подвір`я й шляхом відчинення вхідних дверей проник до сараю, де виявив чавунну плиту для пічного опалення, металеві частини якої вирвав, а саме: чавунну плиту з цегляної печі, вартістю 650,00 гривень, дві чавунні дверцяти з рамкою з цегляної печі, вартістю 400,00 гривень, кутовик з цегляної печі, вартістю 250,00 гривень, а також інші вироби з металу, загальною вагою 22 кілограми, вартістю 61,60 гривень,- що належали ОСОБА_3 , після чого склав усе до полімерного мішку, який заздалегідь взяв із собою, і переніс викрадене на територію домоволодіння, де він мешкає, та в подальшому обернув його на свою користь, чим заподіяв потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 1361,60 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 фактично винним себе не визнав й пояснив, що у січні 2020 року, тобто 16.01.2020 року, вигулюючи собаку біля 15-ої або 16-ої години, він проходив повз домоволодіння потерпілої, точний адрес не пам`ятає, однак стверджує, що це у кінці села Бахметівка Нововодолазького району Харківської області, а саме: поблизу лісу навпроти великої дачі. Там він побачив згарище біля домоволодіння, підійшовши до якого знайшов металеві вироби. Окрім того, він також назбирав метал ще й біля сараю та огороду. Оскільки його слід було якось перенести, він пішов додому, взяв мішок та з ним повернувся знов на це місце, склав усе у мішок, з яким повернувся додому, а потім десь через два дні здав його на металобазу Василя, прізвище його не знає, за що отримав близько однієї тисячі гривень, так як металу було до 40 кілограмів. Про те, що він здавав метал, знала його матір, з якою він мешкає. Вказав, що 19.01.2020 року взагалі до домоволодіння потерпілої не ходив та там нічого не брав. Вточнив, що сарай не зламував, до нього всередину не потрапляв, увесь метал збирав по городу, біля сараю та на згарище, а тому визнає, що вкрав тільки те, що видав ОСОБА_7 з металоприймальні, хоча вважати це крадіжкою неможна, оскільки згарище було поза межами домоволодіння, десь біля трьох метрів від нього.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (повідомленій підозрі), не погодженні із кваліфікацією вчиненого та не підтвердженням ним його фактичних обставин, його винуватість доведена всіма зібраними, наданими судові та дослідженими у судовому засіданні у повній відповідності до вимог діючого кримінального процесуального кодифікованого закону України доказами у їх сукупності.

Так, потерпіла ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що домоволодіння, з якого вчинено крадіжку, розташоване за адресом: АДРЕСА_2 . Воно належало її матері, яка передала будинок їй у спадщину, а вона, у свою чергу, подарувала своїй доньці, яка і є зараз його юридичною власницею, хоча фактично користується домоволодінням саме вона. Десь у грудні 2019 року вона забрала маму до себе, а тому домоволодіння залишилось без нагляду. Оскільки у будинку внаслідок того, що матір вона забрала до себе, ніхто не проживав, вона навідувалась до нього. 15 - 16 січня 2020 року вона приїхала до цього будинку та помітила, що приміщення літньої кухні незачинене, а коли потрапила в середину, то побачила, що верхня металева плита зірвана. На подвір`ї є ще одне приміщення кухні, також із металевою плитою. Вона пішла у другу кухню, та побачила, що і там відсутня верхня металева частина плити. Через два дні вона знов приїхала до будинку й побачила, що у кухнях вирвані кути, витягнуті дверцята, витяжки, металеві кружки, викрутки, стамески. Вона пішла до сараю, а звідти винесені банки, гвоздики, тобто усе металеве. Для того, щоб з`ясувати, хто вчиняє крадіжки, вона встановила на території відеореєстратор, однак його викрали. Коли вона приїжджала, то біля будинку бачила обвинуваченого, який ніде не працює, а тому вирішила поїхати до нього, й позаду будинку того побачила мішки з металом. Потім вона ще з`їздила то ОСОБА_8 , який займається прийманням металу у їх селі, й той підтвердив, що ОСОБА_4 приносив йому нещодавно метал на здачу. Після того вона викликала поліцію, яка виявила металеві вироби, що впізнані як належні їй, а саме: дверцята, задвижки та інше. З викраденого їй не повернули дві плити та відеореєстратор, бо на момент звернення до ОСОБА_7 , у того їх не було й фактичне місце знаходження цих речей не відоме. Пояснила, що територія домоволодіння огороджена й біля будинку вони дійсно палили ганчір`я, однак металу там не було. Окрім того, усе, що видав поліції ОСОБА_9 не мало на собі нагару та сажі, окрім дверцят та сажотруски від печі, які і так повинні бути в сажі за час їх використання за призначенням.

Окрім того, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона є власницею будинку, розташованого за адресом: АДРЕСА_2 . Взимку 2020 року, більш точно вона не пам`ятає коли, матір попрохала її приїхати та разом навідатись до будинку, бо там вчинено крадіжку й викрадено пічне опалення, витягнуто каркас плити, дверцята, а також інші металеві вироби, зокрема, кружку, які вони залишали у кухні. Задля того, що б з`ясувати та викрити крадія, вони встановили реєстратор, який в подальшому також викрали, тому вони й звернулись до правоохоронних органів. Зазначила, що хоча юридично будинок зареєстрований на неї, фактично усе майно належить її матері, а тому саме вона і є потерпілою від цієї крадіжки. Вказала, що коли вони приїздили до ОСОБА_8 , який скуповує метал, то упізнали усі свої речі.

Також допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що в січні 2020 року він приїхав до села Стара Водолага Нововодолазького району Харківської області та від сестри узнав, що ОСОБА_11 пограбували. Напередодні в вечорі, а саме 16 січня 2020 року, він пішов гуляти із собакою неподалік від будинку ОСОБА_11 , так як по сусідству розташоване домоволодіння його сестри, й, повертаючись назад, десь о пів дванадцяту, побачив обвинуваченого, з яким навчався у одній школі, якого пропустив повз себе, що прямував в напрямку свого мешкання разом із білим мішком на плечах, заповненим наполовину. При цьому ОСОБА_4 вийшов з заднього двору домоволодіння ОСОБА_11 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що вона з домоволодінням ОСОБА_11 , в якому вчинено крадіжку, мешкає по сусідству через дві хати, однак буває там не кожного дня. 19 січня 2020 року після роботи вона поїхала до цієї хати прибиратися. Оскільки вона працює до пів сьомої, то це вже було в вечорі. Закінчивши, вона вийшла на вулицю, так як почали лаятись собаки. Коли почула, що щось бухкає, підійшла до забору й побачила людину, яка йшла у темряві на задньому дворі із мішком. Через декілька днів їй стало відомо, що у сусідів вчинили крадіжку. Пояснила, що це був обвинувачений, якого вона впізнала без будь-яких застережень. Йшов він згорблений із одним мішком білого кольору з території домоволодіння потерпілої. Що знаходилось у цьому мішку їй не відомо, однак вона стверджує, що той був нелегкий. Її ОСОБА_4 не бачив, бо вона перебувала за залізними воротами. Зазначила, що обвинувачений ніде не працює.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що на початку лютого 2020 року, може 1 2 числа, у суботу, вона ганяла курей й, оскільки мешкає по сусідству із ОСОБА_14 , бачила біля сінника залізні кроваті та мішки із металом. Потім у неділю приїздив туди ОСОБА_9 , який їх забрав. Вказала, що їй відомо про те, що обвинувачений і раніше здавав метал, хоча де він його брав, їй не відомо. Зазначила, що сам по собі ОСОБА_4 за характером як сусід не скандальний.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що навесні, точно він вже не пам`ятає, йому подзвонив обвинувачений із проханням придбати метал, серед якого були двері і плити. На другий день потому приїхала поліція, яка вказала, що він придбав крадене, а тому метал він добровільно віддав. Вказав, що обвинувачений не перший раз здавав метал, однак де він його брав, йому не відомо. Металу було приблизно на 38 кілограм, який потерпіла впізнала як той, що належить їй. Про те, що придбане викрадене, йому стало відомо тільки від поліціантів.

Таким чином, свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_15 , а також потерпіла ОСОБА_3 безпосередньо допитані у судовому засіданні надали логічні, послідовні та такі, що узгоджуються між собою та ґрунтуються на фактичних обставинах справи й матеріалах кримінального провадження показання, в тому числі щодо події кримінального правопорушення, а саме: часу, місця, способу вчинення та мотивів. Доказів їх недостовірності не надано, а тому суд вважає за можливе покласти їх в основу судового рішення, що ухвалюється.

Крім наведених вище показань, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинного діяння також доведена й наступними письмовими доказами у справі.

А саме:

?протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), складеним 03.02.2020 року оперуповноваженим Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_16 , відповідно до якого ним із дотриманням вимог статей 60, 104, 214 Кримінального процесуального кодексу України прийнято усну заяву від ОСОБА_3 , попередженої про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 383 Кримінального кодексу України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, щодо вжиття заходів до невідомої особи, яка у період з 17.01.2020 року по 03.02.2020 року в АДРЕСА_2 шляхом проникнення до території двору з незачиненої літньої кухні здійснила крадіжку виробів з металу (а. с. 102 103);

?рапортом слідчого СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_17 , складеним 28.02.2020 року на ім`я начальника ВП ОСОБА_18 та зареєстрованим 28.02.2020 року за № 690 в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України (Журналі єдиного обліку) Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області, відповідно до якого нею донесено до відома начальника про те, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000046 від 03.02.2020 року встановлено, що 19.01.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проник до сараю, що на території домоволодіння, розташованого за адресом: АДРЕСА_2 , звідки здійснив крадіжку особистого майна ОСОБА_3 (а. с. 136);

?протоколом огляду місця події (із фото таблицею до нього), складеним 03.02.2020 року слідчим СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_17 у відповідності до вимог статей 104 - 106, 223, 234, 237, 238 Кримінального процесуального кодексу України в присутності двох понятих та власника (користувача) домоволодіння потерпілої ОСОБА_3 , із використанням фотокамери, зафіксовані обстановка, обставини та місце вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення (а. с. 105 107, 108 112);

?протоколом огляду місця події (із фото таблицею до нього), складеним 03.02.2020 року слідчим СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_17 у відповідності до вимог статей 104 - 106, 223, 234, 237, 238 Кримінального процесуального кодексу України в присутності двох понятих, потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_15 , із використанням фотокамери, зафіксовані обстановка, обставини та місце виявлення викраденого майна під час вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення у виді металевих виробів (а. с. 115 117, 118 119);

?протоколом огляду речового доказу, складеними 11.02.2020 року слідчим СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_17 у відповідності до вимог статей 100, 104, 105, 106, 223, 237 Кримінального процесуального кодексу України в присутності двох понятих та за участю потерпілої ОСОБА_3 зафіксовано як потерпіла серед оглянутих речей: чавунних дверцят, кутовиків, колосників, навісних замків, викруток, напильника та свердла,- впізнала ті, що належать їй і були викрадені з домоволодіння, в якому вона проживала та який на цей час належить її донці, а саме. Серед металевих виробів вона впізнала належний їй комбінований каток зі шпорою, який вона особисто використовувала в пасіці; викрутку по вдавленій металевій частині; на чавунних дверцятах з рамкою та колосниках, які вона теж впізнала, малися часткові нашарування нагару, оскільки вона у грудні 2019 року їх чистила та білила. Крім того, серед речей, які були металобрухтом, вона впізнала належну їй банку з-під консерви, в якій зберігалися цвяхи, що, до речі, також були в мішку, й які вона впізнала як ті, що належали їй, бо вони були всі однакового розміру, на них місцями малися сліди корозії. Також вона впізнала кружку, якою набирала пшеницю із мішків, коли годувала курей, де мався пил від залишків пшениці (а. с. 132 133);

?висновком експерта за результатами товарознавчої експертизи № 3743/4014-4027, складеним 20.02.2020 року судовим експертом Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса ОСОБА_19 , попередженою під особистий короткий розпис про кримінальну відповідальність за статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України, відповідно до змісту якого загальна ринкова вартість викраденого майна, визначеного в постанові слідчого про призначення експертизи, постановленої 05.02.2020 року, станом на 03.02.2020 року з урахуванням зниження якості склала суму 4904,10 гривень, з яких: відеореєстратор автомобільний, марки «GAZER», моделі «F525», чорного кольору, виробництва Тайвань, вартістю 1327,50 гривень; чавунна плита з цегляної печі, розміром 41 х 71 сантиметрів, товщиною 8 міліметрів, вартістю 650,00 гривень; чавунна плита з цегляної печі, розміром 41 х 71 сантиметрів, товщиною 8 міліметрів, в кількості 2 штуки, загальною вартістю 1300,00 гривень; чавунні дверцята з рамкою з цегляної печі, в кількості 2 штук, розмір однієї 13 х 14 сантиметрів, розмір другої 24 х 20 сантиметрів, загальною вартістю 350,00 гривень; чавунні дверцята з рамкою з цегляної печі, в кількості 2 штук, розмір однієї 24 х 20 сантиметрів, розмір другої - 22 х 14 сантиметрів, загальною вартістю 400,00 гривень; кутовик з цегляної печі, виконаний із чорного металу, розміром 56 х 50 сантиметрів, товщиною 4 х 6,5 сантиметрів, товщина металу 4 міліметрів, вартістю 250,00 гривень; кутовик з цегляної печі, виконаний із чорного металу, розміром 52 х 52 сантиметрів, товщиною 5 х 5 сантиметрів, товщина металу 3 міліметрів, вартістю 250,00 гривень; колосники з цегляної печі, в кількості 2 штук, вартістю 60,00 гривень; навісний замок, виробництва Китай, розміром 6 х 4,5 сантиметрів, вартістю 50,00 гривень; навісний замок, виробництва СРСР, округлої форми, висотою 4,5 сантиметрів, діаметром 3 сантиметрів, вартістю 40,00 гривень; викрутка з дерев`яною рукояткою, виробництва СРСР, довжина металевої частини 28,5 сантиметрів, вартістю 20,00 гривень; викрутка з пластмасовою рукояткою, виробництва СРСР, довжина металевої частини 4,5 сантиметрів, вартістю 15,00 гривень; напильник металевий, виготовлений з чорного металу, розміром 4 х 4 сантиметрів, вартістю 30,00 гривень; свердло для свердління деревини, довжиною 41 сантиметрів, діаметром 2 сантиметрів, вироблений з чорного металу, вартістю 100,00 гривень; вироби з чорного металу, загальною вагою 22 кілограмів, за вартістю металобрухту 61,60 гривень (а. с. 126 131).

Отже, за допомоги спеціальних знань доведено вартість викраденого у потерпілої ОСОБА_3 майна шляхом вчинення неправомірних дій обвинуваченим.

Оцінюючи висновок експерта з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку у сукупності з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, суд визнає його вірним, послідовним, мотивованим достатньо переконливо та таким, що не суперечить обставинам справи та іншим дослідженим у судовому засіданні доказам у справі, а тому суд вважає його належними та достовірними й покладає в основу судового рішення, що ухвалюється.

Приходячи до такого суд ураховує, що з огляду на зміст статті 85 Кримінального процесуального кодексу України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів

Окрім того, відповідно до положень, закріплених у статті 86 зазначеного вище кримінального процесуального кодифікованого закону України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Отже, наведеними доказами та їх процесуальними джерелами підтверджуються обставини, перелічені у статтею 91 вказаного вище нормативно-правового акту України, а тому аналізуючи всі зібрані та безпосередньо досліджені у судовому засіданні письмові докази у справі в сукупності із показаннями допитаних безпосередньо судом свідків, потерпілої та обвинуваченого, а також із висновком судової товарознавчої експертизи, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, приходить до обґрунтованого висновку та вважає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 16 та 19 січня 2020 року злочину проти власності потерпілої ОСОБА_3 .

Приходячи до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого, суд не приймає до відома й критично ставиться до його доводів, висловлених у судовому засіданні щодо обставин справи, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами у їх сукупності, й розцінює їх як спосіб захисту останнього від повідомленої підозри та висунутого обвинувачення, а також бажання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Обговорюючи питання кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує правозастосовну практику, викладену Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України, який, з огляду на імперативну норму пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме: постанову Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, прийнятої 05.04.2018 року в межах справи з єдиним унікальним № 658/1658/16-к (провадження № 51-735 км 18),- щодо розуміння кваліфікації злочину як кримінально-правової оцінки поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Також, згідно з приписом пункту 22 наведеної постанови, вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі, що під проникненням слід розуміти незаконне вторгнення будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно. При цьому під житлом розуміється приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо). Поняття "інше приміщення" включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо). Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо. Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле тощо).

Окрім того, на підставі частин 1 і 3 статті 32 цього ж кодифікованого закону України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Отже, частина 1 примітки до статті 185 Кримінального кодексу України передбачає саме таку вказівку, оскільки читко обумовлює, що у статтях 185, 186 та 189 191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Також, Пленум Верховного Суду України у абзаці 2 пункту 7 своєї постанови № 7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» роз`яснив, що якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, п`ять розбоїв, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального кодексу. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

З огляду на таке та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до правил, обумовлених частиною 1 статті 337 Кримінального процесуального кодексу України лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку щодо доведеності вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину проти власності фізичної особи потерпілої ОСОБА_3 , оскільки він дійсно своїми умисними діями, не тільки 16.01.2020 року, а й 19.01.2020 року вчинив крадіжку майна потерпілої, поєднану із проникненням у інше приміщення, вчинену повторно.

Оскільки з договору дарування, укладеного 12.03.2018 року між ОСОБА_3 (як дарувальником) та ОСОБА_6 (як обдарованою), що викладений на нотаріальному бланку (серії ННА № 851836), посвідчений приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_20 та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Витяг № 116641940), убачається факт володіння нерухомістю, розташованою за адресом: АДРЕСА_2 ,- ОСОБА_3 , ураховуючи покази власниці домоволодіння ОСОБА_6 щодо належності викраденого саме її матері, суд вважає, що до участі у справі залучена належна потерпіла.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхні сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 доведена повністю. Дії його відповідають складу злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням у інше приміщення, у зв`язку із чим, обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд керується нормою прямої дії, а саме приписом частини 2 статті 61 Конституції України щодо того, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, й ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, данні про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин їх вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинений тяжкий злочин.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент вчинення ним інкримінованого йому злочинного діяння раніше не судимий (а. с. 137 зворот), не працевлаштований, не одружений (а. с. 138), неповнолітніх утриманців не має, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ не перебуває (а. с. 142 - 144), має постійне місце реєстрації (а. с. 138 зворот, 145), за місцем мешкання характеризується задовільно (а. с. 146), строкову військову службу в Збройних силах не проходив (а. с. 141).

Обговорюючи питання наявності у ОСОБА_4 утриманців, суд ураховує, що Актом про встановлення фактичного місця проживання, складеного 13.02.2020 року депутатом Нововодолазькой селищної ради ОСОБА_21 , підпис якої засвідчений секретарем ради ОСОБА_22 , зазначено, що він мешкає разом із матір`ю ОСОБА_23 , 1956 року народження, яка є пенсіонеркою. Однак будь-яких даних, що вони мають спільний бюджет, або що вона потребує стороннього догляду чи отримує від сина фізичної та/або матеріальної допомоги не має, а отже факт перебування її на утриманні сина як особи похилого віку, що потребує постійної допомоги, сина у процесуальний спосіб не доведений.

З досудової доповіді, складеної представником персоналу органу пробації Нововодолазького районного відділу філії ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ» в Харківській області провідним інспектором ОСОБА_24 , вбачається, що орган пробації, беручи до уваги інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). На їх думку виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, передбачених пунктами 1 і 2 частини 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України, а також виконання заходів, передбачених пробаційними програмами (а. с. 87 89).

Відповідно до приписів статей 66 та 67 Кримінального кодексу України обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Пленум Верховного суду України у пункті 1 своєї Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також судом при призначенні покарання повинні враховуються і вимоги статті 50 вказаного кодексу, тобто, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого й запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в ізоляції та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, а тому йому необхідно призначити покарання в межах, встановлених санкцією частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі на певний строк, так як саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

На думку суду таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства, які захищаються, та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Обговорюючи питання про призначення саме такого покарання, суд ураховує позицію сторони обвинувачення в особі прокурора, яка вважала за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, а також позицію потерпілої, яка згодна із позицією прокурора, хоча, якби їй ОСОБА_4 було б відшкодовано матеріальної та моральної шкоди, вона б не наполягала на реальній мірі покарання, однак ним цього зроблено не було, як і не визнана провина у вчиненому, й керується принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи особу винного, характер вчиненого ним злочину, ступінь його тяжкості, відсутність в нього розкаяння, судимостей, постійного місця роботи та заробітку, зміст висновку органу пробації, наявність у нього постійного місця мешкання та реєстрації, факт існування до нього претензій з боку потерпілої як матеріального, так і морального характеру, повернення їй майна правоохоронними органами, а не обвинуваченим, відсутність жодної обставини, яка б пом`якшувала, або обтяжувала винному покарання, а також наявність бажання уникнути покарання за вчинене.

Крім того, призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, суд не знаходить підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до приписів статті 75 Кримінального кодексу України, або застосування положень статті 69 чи 69-1 зазначеного кодексу, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких ці норми права мають бути застосовані.

При цьому суд ураховує й інформацію, яку містить довідка, складена представником персоналу органу пробації Нововодолазького районного відділу філії ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ» в Харківській області провідним інспектором ОСОБА_24 , про те, що ОСОБА_4 на виклик до органу пробації задля складення досудової доповіді не з`явився без поважних причин, а тому робить висновок про те, що він не розцінює цей орган як такий, що зможе здійснювати відповідний контроль за його поведінкою у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов в рамках цього кримінального провадження поданий не був.

Відповідно до пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази: чавунні дверцята з рамкою з цегляної печі в кількості 2 штук, розмір однієї 13 х 14 сантиметрів, розмір другої 24 х 20 сантиметрів; чавунні дверцята з рамкою з цегляної печі, розміром 22 х 14 сантиметрів; кутовик з цегляної печі, виконаний із чорного металу, розміром 56 х 50 сантиметрів; кутовик з цегляної печі, виконаний із чорного металу, розміром 52 х 52 сантиметрів; колосники з цегляної печі, в кількості 2 штук; навісний замок, виробництва Китай, розміром 6 х 4,5 сантиметрів; навісний замок, виробництва СРСР, округлої форми; викрутка з дерев`яною рукояткою, виробництва СРСР; викрутка з пластмасовою рукояткою, виробництва СРСР; напильник металевий, виготовлений з чорного металу, розміром 4 х 4 сантиметрів; свердло для свердління деревини, довжиною 41 сантиметрів та вироби з чорного металу, загальною вагою 22 кілограмів, визнанні постановою, прийнятою слідчим СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_17 11.02.2020 року та передані на зберігання під схорону розписку потерпілій ОСОБА_3 (а. с. 134, 135), - підлягають поверненню власникові (законному володільцю).

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України к процесуальним витратам відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Частина 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках цього кримінального провадження було проведене експертне дослідження саме такою установою, зі ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи (висновок експерта за результатами товарознавчої експертизи № 3743/4014-4027 від 20.02.2020 року) в сумі 3268,80 гривень (а. с. 125).

В рамках цього кримінального провадження заходи забезпечення застосовані не були.

Ухвалюючи вирок, суд також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому кримінальне провадження перебувало на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 59, 61 та 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17, пунктом 6 частини 2 статті 36 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; статтями 12, 15, 32, 50, 63, 65 68, частиною 3 та частиною 1 примітки статті 185 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями); Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями); Постановою Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності»; Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки»; постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, прийнятої 05.04.2018 року в межах справи з єдиним унікальним № 658/1658/16-к (провадження № 51-735 км 18); а також статтями 31, 35 - 37, 84 86, 91, пунктом 5 частини 9 статті 100, статтями 118, 122, 124, 126, 131 132, 349, 368 371, 373 376, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями),-

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, і призначити йому по даній нормі закону покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання та його затримання.

Речові докази: чавунні дверцята з рамкою з цегляної печі в кількості 2 штук, розмір однієї 13 х 14 сантиметрів, розмір другої 24 х 20 сантиметрів; чавунні дверцята з рамкою з цегляної печі, розміром 22 х 14 сантиметрів; кутовик з цегляної печі, виконаний із чорного металу, розміром 56 х 50 сантиметрів; кутовик з цегляної печі, виконаний із чорного металу, розміром 52 х 52 сантиметрів; колосники з цегляної печі, в кількості 2 штук; навісний замок, виробництва Китай, розміром 6 х 4,5 сантиметрів; навісний замок, виробництва СРСР, округлої форми; викрутка з дерев`яною рукояткою, виробництва СРСР; викрутка з пластмасовою рукояткою, виробництва СРСР; напильник металевий, виготовлений з чорного металу, розміром 4 х 4 сантиметрів; свердло для свердління деревини, довжиною 41 сантиметрів та вироби з чорного металу, загальною вагою 22 кілограмів, визнанні постановою, прийнятою слідчим СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_17 11.02.2020 року та передані на зберігання під схорону розписку потерпілій ОСОБА_3 (а. с. 134, 135), - повернути власникові (законному володільцю).

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи (висновок експерта за результатами товарознавчої експертизи № 3743/4014-4027 від 20.02.2020 року) в сумі 3268,80 гривень (три тисячі двісті шістдесят вісім гривень 80 копійок).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляція в Харківській апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1