УХВАЛА
15 вересня 2020 року

м. Київ
справа №376/740/19-к
провадження №51-4374ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року,
встановив:
Касаційна скарга подана без додержання вимог ст. 427 КПК.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Однак касаційна скарга захисника ОСОБА_5 не містить жодного обґрунтування вимоги скасування оспорюваних судових рішень, з огляду на положення статей 412 - 414 КПК, які відповідно до ч. 1 ст. 438 цього Кодексу є підставами для скасування оскаржуваних судових рішень із закриттям кримінального провадження щодо засудженої ОСОБА_4 .
Також адвокат не вказує й конкретних порушень закону, які на його думку, були допущені апеляційним судом при апеляційній перевірці вироку районного суду, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, а відтак, й немає обґрунтування незаконності ухвали цього суду.
Окрім цього, захисник, ставлячи вимогу перед судом касаційної інстанції про скасування оспорюваних судових рішень, просить закрити кримінальне провадження відносно засудженої ОСОБА_4 , однак не наводить для цього правових підстав, передбачених відповідними нормами КПК.
Також у касаційній скарзі ОСОБА_5 наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків судів, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження та правової оцінки доказів наданої судами першої та апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом касаційної перевірки.
Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, однакжодних застережень щодо цього захисником у своїй скарзі не наведено.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у касаційній скарзі захисника належного обґрунтування й недотримання вимог ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню Судом питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж семи днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі неусунення недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3