КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу голови Томашпільської селищної ради ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , та накладено арешт майно, а саме на: земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1618 га, яка належить територіальній громаді смт. Томашпіль в особі Томашпільської селищної ради та перебуває в оренді СТ «Елегія».

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі голова Томашпільської селищної ради ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити.

Згідно доводів апеляційної скарги, ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою, а також такою, яка постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства.

______________________________
Унікальний номер справи: 757/8176/19-к Категорія: ст. 170 КПК України

Номер апеляційного провадження: 11-сс/824/2357/2020
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .

Так, апелянт вказує на відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, посилаючись на ті обставини, що надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували, що арештоване майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Також, ОСОБА_5 вважає формальною постанову органу досудового розслідування про визнання вказаного майна речовим доказом.

Крім того, апелянт посилається на те, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Також автор апеляційної скарги зазначає, що посадовим особам Томашпільської селищної ради про підозру не повідомлено, у зв`язку з чим вони не мають відношення до кримінального провадження № 0001285.

Просить апелянт врахувати і негативні наслідки від застосування такого обмежувального заходу, оскільки арешт майна на земельну ділянку негативно впливає на законну господарську діяльність Томашпільської селищної ради, внаслідок чого місцевий бюджет недоотримуватиме дохід у вигляді орендної плати від СТ «Елегія».

Одночасно голова Томашпільської селищної ради ОСОБА_5 , ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що він не повідомлявся про розгляд клопотання слідчого про арешт майна, а про постановлене судом рішення йому стало відомо лише 03 квітня 2020 року, у звязку з чим просить визнати причину пропуску строку поважною.

Учасники провадження, будучи повідомленні належним чином про дату розгляду справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення власника цього майна, а про постановлене судом рішення вони дізналися 03 квітня 2020 року, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про поважність причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді, то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали приходить до наступних висновків.

Так, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001285 від 02 квітня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.
В рамках вказаного кримінального провадження слідчий подав клопотання про арешт майна, а саме земельної ділянки за адресою: Вінницька область, смт. Томашпіль, вул. Черняховського, 3, загальною площею 0,1618 га, яка належить територіальній громаді смт. Томашпіль в особі Томашпільської селищної ради та перебуває в оренді СТ «Елегія». Зазначивши, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року клопотання слідчого було задоволено.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Так, земельна ділянка за адресою: Вінницька область, смт. Томашпіль, вул. Черняховського, 3, загальною площею 0,1618 га, належить територіальній громаді смт. Томашпіль в особі Томашпільської селищної ради.

Як убачається з наданих суду матеріалів, про підозру у кримінальному провадженні № 0001285 від 02 квітня 2018 року посадовим особам Томашпільської селищної ради не повідомлено.
За таких обставин,Томашпільська селищна рада на даному етапі досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи.
Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.

Крім того, слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для накладення на нього арешту, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга голови Томашпільської селищної ради ОСОБА_5 , - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, як такого, що внесене до суду із порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу голови Томашпільської селищної ради ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , та накладено арешт майно, а саме на: земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1618 га, яка належить територіальній громаді смт. Томашпіль в особі Томашпільської селищної ради та перебуває в оренді СТ «Елегія», скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно, відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3