Справа № 361/4029/20
Провадження № 1-кп/361/683/20
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

22 липня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бровари обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні № 0000927 від 25.03.2020 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, невійськовозобов`язаного, неодруженого, такого, що не працює, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 02.06.2017 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 1 року позбавлення волі,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

24.06.2020 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні № 0000927 від 25.03.2020 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України.

В підготовчому судовому засіданні 21.07.2020 захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, мотивуючи його невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України, висуненням прокурором неконкретного обвинувачення, що грубо порушує право ОСОБА_4 на захист, унеможливлює призначення судового розгляду на підставі такого обвинувального акта.

Свою позицію обґрунтував відсутністю у формулюванні обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України відомостей про час і місце припинення ОСОБА_4 злочину, оскільки автомобіль «BMW 320 І» н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 був зупинений близько 16 години 24.03.2020 на кільцевій дорозі м. Бровари (М-01) Київської області в напрямку руху до м. Чернігів, там же був оглянутий співробітниками поліції. При цьому під час обшуку у затриманого в порядку статті 208 КПК України пасажира вказаного транспортного засобу ОСОБА_4 було вилучено споряджений вибуховою речовиною корпус оборонної осколкової ручної гранати РГО та ударно-дистанційний запал УДЗ. Згідно з інформацією, яка міститься в реєстрі матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000927 від 25.03.2020, затримання ОСОБА_4 відбувалось в період з 03 години 40 хвилин до 04 години 40 хвилин 25.03.2020, тобто час і місце закінчення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не з`ясовані й такі відомості в обвинувальному акті відсутні. Крім того, обвинувачення ОСОБА_4 ґрунтується на висновку експертизи, відповідно до якого виявлені в останнього запал УДЗ з маркуванням «УДЗ 350 Ф-6-89» відноситься до вибухових пристроїв та бойових припасів, а корпус осколкової гранати з маркуванням «РГО 80-21-89» є конструктивно оформленим зарядом, спорядженим вибуховою речовиною, тобто предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 є вибуховий пристрій, бойовий припас та вибухова речовина. Разом із тим, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в незаконних придбанні, носінні, зберіганні без передбаченого законом дозволу вибухових речовин або вибухових пристроїв, вживання сполучника «або» між вказаними речами свідчить про неконкретність обвинувачення, інкримінування ОСОБА_4 незаконних придбання, носіння та зберігання одного з трьох зазначених у висновку експерта предметів злочину, кримінальна відповідальність за який настає за ч. 1 ст. 263 КК України. При цьому захисник обвинуваченого послався на обов`язок суду на виконання п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві», вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним, містило дані про злочин, в якому обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Обвинувачений підтримав заявлене клопотання, прокурор ОСОБА_3 проти його задоволення заперечила, мотивуючи відповідністю обвинувального акта вимогам статті 291 КПК України та можливістю призначення судового розляду на підставі такого обвинувального акта.

Вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 91 КПК України, в кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце спосіб й інші обставини), та винуватість обвинуваченого у його вчиненні, згідно з частиною другою статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого і прокурора. Відповідно до пункту 13 частини першої статті 3 КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно з частиною четвертою статті 110 КПК України, процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, є обвинувальний акт, що, на думку суду, структурно повинен відповідати вимогам статті 291 КПК України, а змістовно - також іншим вимогам кримінального процесуального закону.

За правилами частини першої статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є процесуальним документом, що визначає предмет судового розгляду; в разі визнання особи винуватою мотивувальна частина вироку, відповідно до положень пункту 2 частини третьої статті 374 КПК України, має містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням всіх обставин кримінального правопорушення. В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, та фабули обвинувачення, що виступає фактичною моделлю вчиненого злочину. Питання дотримання слідчим і прокурором вимог статті 291 КПК України стосовно форми та змісту обвинувального акта з`ясовується судом саме в підготовчому судовому засіданні.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику ЄСПЛ як джерело права. Однією з гарантій права на справедливий суд відповідно до статті шостої Конвенції є негайна і детальна поінформованість обвинуваченого про характер висунутого проти нього обвинувачення, при цьому суд має схилятися до вибору на користь «змістовного», а не «формального» поняття звинувачення, про що йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Девеер проти Бельгії». В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, у будь-якому випадку надані йому відомості повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки до адекватного захисту, а в рішеннях «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25.03.1999, «І.Н. та інші проти Австрії» від 20.04.2006, «Даллас проти Угорщини» від 01.03.2001 суд вказав, що надання повної детальної інформації стосовно пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду; право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення має розглядатися у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» пункту 3 статті шостої Конвенції. В рішенні ЄСПЛ у справі «Ващенко проти України» від 26.06.2008 констатовано, що обвинувачення для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

Аналіз положень пункту 13 частини першої статті 3, статей 20, 91, пункту 5 частини другої статті 291 КПК України у їх взаємозв`язку дає підстави стверджувати, що тільки конкретне обвинувачення, зрозуміле обвинуваченому за змістом, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не містить в собі суперечностей, вважається належним чином сформульованим і таким, яке породжує у особи необхідність здійснення захисту від нього.

Перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000927 від 25.03.2020 на відповідність чинному законодавству, суд дійшов висновку про формулювання слідчим СВ Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 при його складанні всупереч стандартам Європейського суду з прав людини та вимогам КПК України неконкретного обвинувачення, що залишилось поза увагою прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , яка затвердила процесуальний документ.

Так, ОСОБА_4 інкримінуються незаконні придбання, носіння, зберігання з нез`ясованої органом досудового розслідування дати до його особистого обшуку під час затримання в порядку статті 208 КПК України, відомості про час і місце якого в обвинувальному акті відсутні, що відбувся після зупинки близько 16 години 24.03.2020 на кільцевій дорозі м. Бровари Київської області автомобіля «BMW 320 І» н.з НОМЕР_1 , корпуса оборонної осколкової гранати РГО з маркуванням «РГО 80-21-89», який є конструктивно оформленим зарядом, придатним для вибуху вибухової речовини, та ударно-дистанційного запала УДЗ з маркуванням «УДЗ 350 Ф-6-89», що відноситься до вибухових пристроїв промислового виготовлення та бойових припасів. Таким чином, предметами злочину в кримінальному провадженні № 0000927 від 25.03.2020 є вибухова речовина, вибуховий пристрій та боєприпас, тоді як прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 . ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України висунуто обвинувачення в придбанні, носінні, зберіганні без передбаченого законом дозволу вибухових речовин або вибухових пристроїв. Неконкретне обвинувачення позбавляє суд можливості виконати вимогу статті 348 КПК України щодо роз`яснення ОСОБА_4 його суті до початку дослідження в судовому засіданні доказів.

За змістом статті 22 КПК України, функцією суду є лише розгляд справи, під час якого він створює необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання обов`язків, недопустимим є покладення на суд функцій, властивих органам досудового розслідування та державного обвинувачення; крім того, за правилами статті 338 КПК України, зміна прокурором правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення можлива виключно в разі встановлення під час судового розгляду саме нових обставин злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, така зміна неприпустима за умов допущених при обвинуваченні особи суперечностей або неповноти.

З урахуванням викладеного, неконкретність формулювання в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_4 перешкоджає призначенню справи до судового розгляду, при цьому пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК України передбачено повернення судом обвинувального акта прокурору в разі його невідповідності вимогам цього Кодексу, тому обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000927 від 25.03.2020 підлягає поверненню до Броварської місцевої прокуратури Київської області для усунення недоліків, допущених при його складанні.

Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2020 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився 27.05.2020, з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу прокурор ОСОБА_3 під час підготовчого судового засідання не зверталась.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні № 0000927 від 25.03.2020 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України повернути до Броварської місцевої прокуратури Київської області для виконання вимог статті 291 КПК України, зокрема складання обвинувального акта з зазначенням часу і місця припинення злочину, конкретизації предметів, незаконні придбання, носіння та зберігання яких інкримінуються ОСОБА_4 в контексті ч. 1 ст. 263 КК України

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Броварський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1