Справа №463/4185/20
Провадження №1-кс/463/2448/20
У Х В А Л А

17 липня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові об`єднані в одне провадження матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 11.06.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0000624 від 21.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України та матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 06.05.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000624 від 21.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 06.05.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000624 від 21.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 11.06.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0000624 від 21.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 17.07.2020 року, зазначені вище скарги об`єднані в одне провадження.

В обґрунтування заявлених скарг покликається на те, що 11.06.2020 року слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0000624 від 21.06.2019 року, у зв`язку з відсутністю у діях начальника Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України. Крім цього, 06.05.2020 року слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні за № 0000624 від 21.06.2019 року. Зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, оскільки слідчим не було проведено усіх необхідних слідчих дій для встановлення істини у справі, не виконано ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 13.03.2020 року, якою скасовано попередню постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Виносячи оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, слідчий не розібрався в обставинах кримінального правопорушення. Так, звертаючись у правоохоронні органи, вона вказувала на те, що працівники тактичної групи Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, функціонування якої не регламентоване чинним законодавством України, 09.02.2018 року по вул.Куліша,4 в м.Львові, незаконно перевіряли гральний заклад «Національна лотерея». При цьому, жодних викликів та повідомлень про вчинення кримінальних чи адміністративних правопорушень за цією адресою на лінію «102» не надходило. Перебуваючи незаконно у приміщенні вказаного закладу, останні протиправно застосували фізичну силу до її сина ОСОБА_6 , спричинивши йому тілесні ушкодження. Незаконно утримуючи ОСОБА_6 у лежачому положенні, стискаючи його кінцівки, останні на його прохання про надання медичної допомоги не реагували, при цьому, неодноразово кидали його на підлогу, вимагаючи дачі пояснень з приводу відомих йому обставин справи. В подальшому, працівниками поліції незаконно було одягнуто на ОСОБА_6 одноразові пластикові засоби стримуючої дії. Згодом працівники поліції вивели ОСОБА_6 з приміщення закладу «Національна лотерея» на вулицю, де він помер. Вказаними діями працівники Управління патрульної поліції у Львівській області, безпосередньо підпорядковані керівнику Управління, спричинили їй та іншим членам сім`ї моральної шкоди. Про незаконність розпорядження - доручення начальника Управління патрульної поліції у м.Львові від 15.08.2017 року, свідчить той факт, що за результатами проведеного досудового розслідування за фактом смерті її сина ОСОБА_6 , справа стосовно шести працівників Управління патрульної поліції у Львівській області з обвинувальним актом скерована до суду, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України. Скаржником було встановлено, що лише 14.05.2018 року наказом Національної поліції України № 470, тобто, через дев`ять місяців після незаконного доручення начальника Управління ОСОБА_7 , було утворено роту тактико-оперативного реагування. А тому, слідує висновок, що такі групи, які створені за дорученням начальника Управління патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_7 , протягом серпня 2017 року травня 2018 року діяли незаконно, і саме в цей проміжок часу - 09.02.2018 року загинув від рук поліцейських її син. Наказ Національної поліції України підтверджує той факт, що безпосередньо начальник Управління не мав права самостійно утворювати такі групи. Під час досудового розслідування слідчим не з`ясовано та не досліджено, чи мав право начальник Управління створювати спеціальні групи працівників, які б йому безпосередньо підпорядковувались та вчиняли протиправні дії. Із змісту доручення, виданого начальником Управління ОСОБА_8 15.08.2017 pоку, останній не змінює графік чергувань, а встановлює графік виходу на службу працівників незаконно утворених груп. Про вказаний факт свідчать окремі документи, а саме: розстановки сил та засобів окремих підрозділів Управління патрульної поліції у Львівській області. Вказаний факт могли підтвердити працівники вказаних тактичних груп, однак слідчий їх не встановлює та не допитує. Більшість тексту оскаржуваної постанови, містить роз`яснення вимог чинного законодавства України, коментарі до статей Кримінального кодексу України. Законність доручення начальника Управління патрульної поліції у м.Львові від 15.08.2017 року, яку необхідно перевірити слідчим та експертним шляхом на підставі всіх зібраних доказів, взагалі не перевіряється.

Крім цього, в ході досудового розслідування ОСОБА_3 на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, неодноразово скеровувались заяви (клопотання) в порядку ст.55 КПК України про визнання її та членів сім`ї потерпілими у даному кримінальному провадженні, так як їм було спричинено моральну шкоду у зв`язку із смертю ОСОБА_6 . До заяв додавались копії відповідних процесуальних документів. Однак, слідчим були винесені постанови про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим. Вона не може ознайомитись з матеріалами справи, заявляти відповідних клопотань про проведення процесуальних дій, оскільки слідчий не визнав її потерпілою та на всі клопотання реагує відмовою. У діях слідчого вбачається явна упередженість, навіть положення статті 62 Конституції України трактуються ним на користь свідка ОСОБА_7 . Факт невизнання її та членів родини потерпілими у справі підтверджує вищевикладене, оскільки вони обмежені у правах, що встановлені КПК України для потерпілого. Таким чином, враховуючи наведені обставини, просить скарги задовольнити, скасувати постанову слідчого від 11.06.2020 року про закриття кримінального провадження та постанову слідчого від 06.05.2020 року про відмову у визнанні потерпілим.

Скаржник в судове засідання не з`явилася, подавши при цьому клопотання про розгляд скарги без її участі.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові в судове засідання не з`явився, подавши при цьому заяву про розгляд скарги без його участі.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали скарг, оглянувши матеріали кримінального провадження за № 0000624 від 21.06.2019 року, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12.06.2019 року, зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові внести відомості Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 від 06.03.2019 року про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 11.06.2020 року, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000624 від 21.06.2019 року, закрито у зв`язку із відсутністю в діях начальника Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України.
Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до положень ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За правилами ч.ч.1, 4 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. При цьому, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.
Окрім того, у відповідності до положень ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу (в тому числі події та складу злочину), за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування слідчим було допитано в якості свідка ОСОБА_3 ; отримано копію доручення начальника Управління патрульної поліції у м.Львові від 15.08.2017 року, розстановки сил та засобів тактичної групи Управління патрульної поліції у Львівській області за період 08.02.2018 року 09.02.2018 року; отримано письмові пояснення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які були відібрані в останніх під час проведення службового розслідування; отримано висновок службового розслідування від 11.04.2018 року, який було скеровано у прокуратуру Львівської області для доручення до матеріалів кримінального провадження за № 0000050 від 09.02.2018 року, та відповідно до якого зазначено, що питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників патрульної поліції вирішити після прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні; допитано в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ; отримано Положення про Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції, яке затверджене 07.11.2015 року; отримано лист з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 14.05.2020 року щодо повноважень керівництва Управління патрульної поліції у м.Львові станом на 15.08.2017 року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим на виконання постанови процесуального прокурора від 18.11.2019 року, не допитано в якості свідків усіх службових осіб Управління патрульної поліції у Львівській області, які візували доручення від 15.08.2017 року; не допитано осіб, які входили до складу утворених тактичних груп і про яких зазначає ОСОБА_3 у заяві про вчинення кримінального правопорушення; не проаналізовано такі документи, як розстановка сил та засобів тактичної групи, в яких зазначено номери екіпажів, в тому числі і «ТОР»; так і не з`ясовано в повному обсязі чи діяв начальник Управління ОСОБА_5 відповідно до своїх функціональних обов`язків і чи вправі був видавати доручення від 15.08.2017 року, оскільки отримана слідчим інформація з Департаменту патрульної поліції від 14.05.2020 року не містить жодної інформації з приводу законності винесеного доручення від 15.08.2017 року. Таким чином, органом досудового розслідування не проаналізовано у відповідності до законодавства наведені заявником ОСОБА_3 обставини щодо вчинення кримінального правопорушення, а винесено постанову про закриття кримінального провадження без з`ясування в повному обсязі усіх обставин справи.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу ОСОБА_3 в цій частині слід задовольнити та скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 11.06.2020 року про закриття кримінального провадження.

В ході проведення досудового розслідування слід допитати усіх свідків (осіб), яким відомі обставини справи, дати їм належну правову оцінку, дослідити інші докази у справі, а також провести інші дії, в яких виникне необхідність у ході досудового розслідування.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою від 06.05.2020 року, слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 , відмовив ОСОБА_3 у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні за № 0000624 від 21.06.2019 року.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Виносячи оскаржувану постанову про відмову у визнанні потерпілим, слідчим надано оцінку обставинам, зазначених у заяві ОСОБА_3 , внаслідок чого вбачається передчасним визнання ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні за № 0000624 від 21.06.2019 року, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок із можливим на думку заявника перевищенням службових повноважень начальника Управління патрульної поліції у Львівській області при винесенні доручення від 15.08.2017 року та смертю її сина. Разом з тим, за фактом смерті сина ОСОБА_3 ОСОБА_6 , проводилося досудове розслідування, в якому вона перебуває в статусі потерпілого та на сьогоднішній день кримінальне провадження перебуває на розгляді у суді.

Під час розгляду скарги по суті слідчим суддею не встановлено фактів, які б свідчили про те, що неправомірними на думку заявника діями начальника Управління патрульної поліції у Львівській області (в частині винесення доручення від 15.08.2017 року), їй завдано як і моральної, так і матеріальної шкоди. Слідчим правомірно було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні, а тому, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги в цій частині.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.22, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 11.06.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0000624 від 21.06.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 06.05.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000624 від 21.06.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1