Справа № 185/3285/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді кримінальне провадження № 0000252 від 14 лютого 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ, Луганської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 05.12.2014 Лисичанським міськрайонним судом Луганської області за ч. 3 ст. 186, ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; звільнений 14.07.2015 року, умовно-достроково, з не відбутим строком 7 місяців 4 дні, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

за участі:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 13.02.2020 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, проходив біля будинку № 44/1 по вул. Степового Фронту м. Павлограда, Дніпропетровської області, де на землі побачив прозорий поліетиленовий сліп-пакет, із кристалічною речовиною білого кольору, масою 0,1093 г. з наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон, маса якого становить 0,0448 г, та відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року (із змінами та доповненнями) є забороненими. У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Далі, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільного небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись біля буд. № 44/1 по вул. Степового Фронту м. Павлограда, приблизно о 17 годині 00 хвилин підняв із землі та поклав до правої зовнішньої кишені своєї куртки вищезазначений наркотичний засіб, тим самим незаконно придбав та в порушення визначеної в ч. 2 ст. 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995 заборони на зберігання наркотичних засобів зберігав наркотичний засіб при собі без мети збуту.
Надалі 13.02.2020 року, о 17 год. 06 хв., до чергової частини Павлоградського ВП надійшло повідомлення, що за вищевказаною адресою перебуває підозріла особа, яка може мати при собі наркотичні засоби. Виїздом на місце слідчо-оперативної групи біля буд. № 40А по вул. Степового фронту в м. Павлограді, Дніпропетровської області була встановлена підозріла особа, якою виявився ОСОБА_6 , та останній в ході проведення огляду місця події приблизно о 17 год. 45 хв. добровільно видав поліетиленовий сліп-пакет із кристалічною речовиною білого кольору масою 0,1093 г. з наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон, маса якого становить 0,0448 г.
Ознаки встановленого судом злочинного діяння відповідають ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
19 травня 2020року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України в обсязі висунутого обвинувачення.

ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину кримінального правопорушення. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди у вигляді обмеження права оскаржити вирок згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а також відмови від судового розгляду, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та відмову допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Також зазначив, що він 13 лютого 2020 року купив закладку по телефону. Зателефонував, йому сказали, куди скинути кошти, і адресу, щоб забрати закладку. Закладка лежала по вул. Степового Фронту біля смітника, він узяв її. Коли відходив назад, то до нього підійшли працівники поліції. Він дістав з кишені наркотичний засіб. Наркотичний засіб був потрібен для особистого вживання пити з водою. Працівники поліції не погрожували та не шантажували його. З вагою наркотичної речовини він згоден.
Також судом досліджено документи стосовно долі речових доказів та вартості проведеної експертизи, висновок експерта, витяг з ЄРДР та характеризуючі дані на обвинуваченого.

Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Розглядаючи у порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Тому суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України, що встановлено під час допиту обвинуваченого.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та наявні всі правові та фактичні підстави для затвердження угоди.

Крім того, відповідно до укладеної угоди, сторони погодили покарання відповідно до санкції ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу у розмірі 70 н.м.д.г. в розмірі 1190 грн.. Обвинувачений пояснив, що він розуміє визначене покарання.

Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з урахуванням особи обвинуваченого та пом`якшуючих обставин може бути призначено. Так, обвинувачений визнав вину повністю, розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, обтяжуючою обставиною є рецидив.

Долю речових доказів вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Судові витрати складають 1307,60 грн., які під час досудового розслідування затрачені на проведення експертизи наркотичних засобів.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 19 травня 2020 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за яке призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді 70 н.м.д.г. в розмірі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь державного бюджету витрати за проведення експертизи наркотичних засобів у розмірі 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп..

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 не обирати.

Речовий доказ:

- стік-пакет із метадоном вагою 0,0448 г., який перебуває в камері зберігання речових доказів Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до квитанції № 000812, - знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4,6,7 статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1