ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи 766/9030/20
Справа № 11-сс/819/416/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала про обрання
запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 Батрак.

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0001821 від 05.06.2020 року, за апеляційною скаргою прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08.07.2020 року щодо ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, із середньою освітою, офіційно неодружений та офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 26.02.2013 року Харцизським районним судом Донецької області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі.

Підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід особисте зобов`язання.

Покладено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язок прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Встановлено строк дії обов`язку до 20.08.2020 року включно.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до тяжких злочинів, санкція якого передбачає позбавлення волі від 4 до 6 років.

ОСОБА_7 не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків та утриманців.

Також зазначає, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий.

Вищевказані факти в цілому характеризують підозрюваного як особу, яка може переховуватися від органів досудового розслідування та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, захисника ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя послався на те, що слідчий процитував норми КПК України, які визначають ризики, при цьому клопотання не містить обставин на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні, з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також у клопотанні відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, що відповідно до п.п. 4, 5 ч.1 ст. 184 КПК України є обов`язковою умовою клопотання.

Підозрюваний тривалий час проживає у смт. Білозерка, має постійне місце проживання, проживає сім`єю, виховує з дружиною малолітніх дітей.

За весь час, підозрюваний не вчинив жодних дій, які б давали привід для звернення для застосування запобіжного заходу, у судове засідання з`явився самостійно.

Також слідчим суддею зазначено, що вірогідність ризику вчинення іншого правопорушення вкрай мінімальним.

Слідчий у клопотанні зазначив нічим не підтверджені обставини щодо особи підозрюваного, не зазначивши, що у нього є сім`я, діти, він є інвалідом і отримує пенсію.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 25.06.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 04.06.2020 року близько 23.10 год., за попередньою змовою з ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи в салоні автомобіля марки «Volvo S 40», чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , біля кафе «Сіли-З`їли», що розташоване за адресою: м. Херсон, пл. Привокзальна, 1, погрожуючи потерпілому ОСОБА_12 застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, шляхом вільного доступу з кишень останнього, відкрито викрали майно потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіявши останньому матеріальні збитки на загальну суму 4610 грн. 61 коп.
Крім того, ОСОБА_7 04.06.2020 року близько 23.10 год., за попередньою змовою з ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законодавством порядку обігу та використання офіційних документів, з метою отримання незаконного доступу до банківського рахунку № НОМЕР_2 відкритого в ПАТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_12 , перебуваючи в салоні автомобіля марки «Volvo S 40», чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 біля кафе «Сіли-З`їли», що розташоване за адресою: м. Херсон, пл. Привокзальна, 1, шляхом вільного доступу з кишень останнього, відкрито викрали офіційний документ банківську картку ПАТ КБ «Приват Банк», яка є власністю банку.
Крім того, ОСОБА_7 за вищевказаних обставин, 04.06.2020 року близько 23.10 год., за попередньою змовою з ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законодавством порядку обігу та використання офіційних документів перебуваючи в салоні автомобіля марки «Volvo S 40», чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 біля кафе «Сіли-З`їли», що розташоване за адресою: м. Херсон, пл. Привокзальна, 1, шляхом вільного доступу з кишень останнього, відкрито викрали паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 .
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , 05.06.2020 року, близько 02.00 год., знаходячись у с. Станіслав, Білозерського району Херсонської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, з метою отримання інформації щодо пін коду до банківського рахунку, відкритого в ПАТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_12 , нанесли останньому не менше п`яти ударів рукою в область голови, обличчя та тулубу потерпілого, в результаті чого спричинили ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Також ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Також ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне заволодіння паспортом.
Також ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: умисне легке тілесне ушкодження.
Підозра у вчиненні зазначених злочинів підтверджується наведеними в клопотанні слідчого доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме:

- протокол огляду місця події;

- свідченням потерпілого ОСОБА_12 ;

- протоколами проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_12 ;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколами проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

- протоколами проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 ;

- протоколом огляду паспорту громадянина України та банківської картки;

- протоколом огляду відеозаписів з камер відео спостереження з ломбарду «Скарбничка».

- іншими матеріалами в їх сукупності.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований та не одружений, раніше неодноразово судимий.

У даному кримінальному провадженні, зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України і є обґрунтованими.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановив, що підозрюваний отримає пенсію, отримує дохід, надаючи послуги з ремонту автомобілів, працює таксистом, має сім`ю, дітей, батьків.

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Дослідивши дані, що характеризують особу підозрюваного слідчий суддя дійшов висновку про можливість обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

З такими висновками слідчого судді частково погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч. 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Однак, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного. Відповідно до положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини вказані в зазначеній статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

При оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними («Боцано проти Франції»).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Більш того, якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетністьОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри. Отже, колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносноОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Як вбачається з клопотання слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 , основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 є тяжкість злочину, не працевлаштованість та відсутність міцних соціальних зв`язків.

Чинним КПК не передбачено, що при підозрі або обвинуваченні особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Але, разом із тим, колегія суддів вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не відповідає в повній мірі вимогам кримінального процесуального закону, оскільки з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, одне з яких, згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, санкція за який передбачає позбавлення волі від 4 до 6 років, раніше неодноразово судимий та крім того, у Херсонському міському суді Херсонської області перебуває на розгляді обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, підозру обґрунтовано вагомими доказами, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Всі ці обставини, а також тяжкість покарання, що загрожує йому, у разі визнання ОСОБА_7 винуватим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України, вказують на можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду та вчинення нових злочинів, тобто на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та нівелюють те, що підозрюваний ОСОБА_7 тривалий час проживає у смт. Білозерка, має постійне місце проживання, проживає сім`єю, виховує з дружиною малолітніх дітей, у судове засідання з`явився самостійно, є інвалідом і отримує пенсію.

Таким чином, на переконання колегії суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду, суд апеляційної інстанції вважає, що не зважаючи на підозру у вчиненні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків не є надто високою у зв`язку із чим відносно нього може бути застосований інший, більш м`який вид запобіжного заходу, не пов`язаний з тримання під вартою.

Судова колегія вважає, що ці ризики, відповідно до ч.2 ст.177, ст.181 КПК України, визначають за необхідне застосування саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому ухвала слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08.07.2020 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано для особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до п. с, ч. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на свободу та особисту недоторканність - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Таким чином, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 181 КПК України, виправдовують застосування саме такого запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що саме застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що клопотання слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відповідає вимогам КПК України.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду частково, а тому з огляду на викладене, аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді суду першої інстанції скасувати.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 ч. 3 п. 1, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08.07.2020 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу до 23.08.2020 року (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 20 години до 6 годин ранку, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Херсона без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- здати на зберігання слідчому паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України.

Виконання ухвали доручити старшому слідчому СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокуратуру Херсонської області.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 .