Справа № 204/562/21
Провадження № 1-в/204/108/21
У Х В А Л А
29 січня 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання, зарахувавши вже відбуте покарання,

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2021 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 про заміну довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання, зарахувавши вже відбуте покарання.
Засуджений в обґрунтування свого клопотання вказав, що вироком Дніпровського обласного суду від 14 листопада 2000 року його було засуджено до довічного позбавлення волі. На даний час достеменно встановлено та документально підтверджено судовими рішеннями факт того, що держава Україна з моменту проголошення Дніпропетровським обласним судом 14 листопада 2000 року вироку, яким його було засуджено до довічного позбавлення волі, порушуючи положення ст. 3 Конвенції стала піддавати його систематичному катуванню, нелюдському та принижуючому гідність поводженню та покаранню. Просив звільнити його від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, обмежившись вже реально відбутим ним строком ув`язнення, який становить 22 роки 4 місяці.
Вивчивши клопотання, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) частини першої статті 537 цього Кодексу.
З поданого клопотання вбачається, що ОСОБА_2 засуджений вироком Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року до довічного позбавлення волі.
Згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було етаповано із Державної установи «Криворізька установа виконання покарань № 3» Міністерства юстиції України до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», для подальшої його доставки у судові засідання до Дніпровського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 КВК України органами виконання покарань є: Державний департамент України з питань виконання покарань, його територіальні органи управління, кримінально-виконавча інспекція. 2. Установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі - виховні колонії). 3. Кримінально-виконавчі установи поділяються на кримінально-виконавчі установи відкритого типу (далі - виправні центри) і кримінально-виконавчі установи закритого типу (далі - виправні колонії). 4. Виправні колонії поділяються на колонії мінімального, середнього і максимального рівнів безпеки. 5. Виправні колонії мінімального рівня безпеки поділяються на колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання і колонії мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання. 6. У межах, визначених цим Кодексом та законами України,виконання кримінальних покарань також здійснюють Державна виконавча служба, військові частини, гауптвахти і дисциплінарний батальйон. 7. Територіальні органи управління, кримінально-виконавча інспекція, арештні доми, виправні центри, виправні та виховні колонії організовуються і ліквідуються Державним департаментом України з питань виконання покарань, а військові частини, гауптвахти і дисциплінарний батальйон - Міністерством оборони України.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 150 КВК України, засуджені до довічного позбавлення волі відбувають покарання: чоловіки - у секторах максимального рівня безпеки виправних колоній середнього рівня безпеки та виправних колоніях максимального рівня безпеки.
Згідно листа Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» від 27 січня 2021 року за вих. № 4/5-1323 засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань № 3».
Засуджений відбуває покарання в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань № 3» і на даний час тимчасово прибув до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», для участі в розгляді апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року.
З урахуванням викладеного, оскільки ОСОБА_2 не відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, суд позбавлений можливості розглянути по суті його клопотання про заміну довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання, зарахувавши вже відбуте покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, КВК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання, зарахувавши вже відбуте покарання відмовити, роз`яснивши йому право звернутися з даним клопотанням до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Строк апеляційного оскарження ухвали суду, що постановлена за відсутності особи, яка її оскаржує, обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1