Справа № 487/6714/20
Провадження № 1-кс/487/6568/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
встановив:
06.11.2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій він просив зобов`язати слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві внести відомості до ЄРДР, викладені у його заяві від 31.10.2020 року №10/ЛВЕ/366-7 та розпочати досудове розслідування.
Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 31.10.2020 року скаржник звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, проте його заява до ЄРДР не внесена та не розпочато досудове розслідування, тим самим порушено порядок початку досудового розслідування, передбачений КПК України.
До судового засідання представник скаржника адвокат ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги скарги підтримав, просив про їх задоволення.
Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступного.
Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Зокрема, згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні встановлено, що 31.10.2020 року ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві із заявою про вчинення дізнавачем Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, а саме складання та видачу завідомо неправдивого офіційного документу витягу з ЄРДР, що спричинило тяжкі наслідки.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) КК України (ч. 5 ст. 214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.
Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджується Офісом Генерального прокурора. Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298).
Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України. Злочином є передбачене КК України суспільно-небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Склад злочину - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом. Об`єктивними ознаками складу злочину є об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єктивними - суб`єкт і суб`єктивна сторона.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Крім того, відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Зі скарги та доданих до неї матеріалів випливає, що ОСОБА_3 вбачає склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України в діях дізнавача Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 щодо складання та видачі нею завідомо неправдивого офіційного документу витягу з ЄРДР, до якого остання внесла завідомо неправдиві відомості про події вчинення організованою групою осіб 3 епізодів злочинів, передбачених ст.129 ч.2 КК України, що не відповідає інформації, викладеної ним у заяві про скоєння злочину.
Згідно ч.4 ст.40-1 КПК України, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Статтею 366 КК України передбачено покарання за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.
Предметом злочину є офіційний документ, визначення якого наведено у примітці до ст. 358 КК, а саме під офіційним документом у цій ст.ст. 357, 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що документ, на який посилається скаржник, не відповідає зазначеним вище критеріям, посилання ОСОБА_3 на вчинення дізнавачем Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України ґрунтується лише на припущеннях та не підтверджується жодними обґрунтованими та допустимими доказами, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст.303-309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1