Справа № 206/5433/20
Провадження № 1-кс/206/497/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро скаргуадвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000790,
ВСТАНОВИВ
До Самарського районного суду міста Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000790. Скарга обґрунтована тим, що 09.08.2019 Самарським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, за заявою ОСОБА_3 щодо перешкоджання йому у користуванні власним нерухомим майном (обмеження доступу), внесені відомості до ЄРДР за № 0000790 та розпочате досудове розслідування за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. 26.06.2020 слідчим СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000790 за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Так, слідчий мотивуючи свою постанову, вказав, що при проведенні розслідування, встановити можливих свідків та очевидців події не виявляється можливим. В той же час, слідчий у постанові вказує, що документів та показань свідків, які б підтверджували вартість та наявність викраденого майна встановити не виявляється можливим, при цьому про викрадення якогось майна, мови взагалі не йшлося і заяв подібних з боку ОСОБА_3 не надходило, заява стосувалась щодо обмеження доступу до власного приміщення. Таке посилання слідчого свідчить про його необізнаність з фактичними обставинами справи та матеріалами провадження, а такі факти викладені у постанові свідчать про її необґрунтованість. Окрім того, слідчий вказує, що у зв`язку з відсутністю свідків та документів, особу, яка могла б вчинити кримінальне правопорушення не виявлено.Така позиція слідчого не відповідає фактичним обставинам справи та матеріалам провадження. З матеріалів провадження вбачається, що за час досудового розслідування, було відібрано пояснення у ОСОБА_3 , як заявника та у водія автомобіля, що належав орендарям які винаймали приміщення в будівлі, та якого в черговий раз було не допущено на територію для завантаження/розвантаження. Однак, слідчим не було навіть опитано керівництво підприємства чи направлено відповідний запит до ТОВ «Агро-Овен» щодо ситуації. Більше того, матеріали справи містять пояснення лише одного охоронця ТОВ «Агро-Овен», який відмовився від дачі пояснень. Тобто, слідчий навіть не намагався опитати інших охоронців, навіть тих, які безпосередньо знаходяться на пропускному пункті цілодобово, не опитав керівника охорони, який безпосередньо надає розпорядження охоронцям, а також, знаючи, що розпорядження не допускати на територію є прямою вказівкою керівництва ТОВ «Агро-Овен», з чітко визначеними прізвищами, слідчий не зробив абсолютно нічого під час досудового розслідування, для встановлення обставин. Не зважаючи на норми КПК України, за час досудового розслідування, ОСОБА_3 не було навіть визначено правовий статус та не допитано його за обставинами події. Також, на вимогу слідчого, ОСОБА_3 надав слідчому копії договорів оренди та інші документи, що свідчать про орендні відносини, з яких вбачається розмір орендної плати, що є фактичними збитками у зв`язку з достроковим розірванням договорів, саме через неможливість використання. Проте, під час ознайомлення з матеріалами провадження, виявилось, що матеріали провадження не містять наданих договорів та документів. Отже, в діях слідчого вбачається абсолютна бездіяльність, яка призвела до винесення не обґрунтованої, безпідставної постанови, а викладені в ній посилання навіть не відповідають фактичним обставинам справи, що у сукупності свідчить про її невідповідність нормам законодавства, в зв`язку із чим, представник заявник просив скасувати постанову слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 26.06.2020 про закриття кримінального провадження № 0000790, відомості про яке внесено до ЄРДР 09.08.2019.
Заявник ОСОБА_3 та представник заявника ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали, просили скаргу задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 залишив вирішення даного питання на розсуд суду.
Вислухавши пояснення та доводи заявника ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_5 , дослідивши зміст скарги з додатками та матеріалами кримінального провадження № 0000790, мотиви, якими заявник обґрунтовує свою скаргу, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З копії постанови про закриття кримінального провадження від 26.06.2020 вбачається, що слідчим ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000790, внесеного до ЄРДР 09.08.2019 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Свою постанову слідчий мотивував тим, що 09.09.2019 до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_3 про те, що невстановлені особи, самовільно, всупереч встановленому законом порядку, обмежують йому доступ до будівлі, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, 32. При проведенні подальшого досудового розслідування, встановити можливих свідків та очевидців події не виявляється можливим та при проведенні розслідування документів та показання свідків, які б підтверджували вартість та наявність викраденого майна встановити не виявилося можливим. Таким чином особу, яка б могла вчинити кримінальне правопорушення та процесуальних доказів, які б підтверджували суму спричинених збитків не виявлено. Зазначені обставини свідчать про те, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Однак, з такими висновками погодитися не можна, оскільки кримінальна відповідальність за ст. 356 КК України передбачена за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Об`єкт кримінального правопорушення - встановлений законодавством порядок реалізації громадянами своїх прав та обов`язків, нормальна управлінська діяльність і авторитет органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення характеризується сукупністю таких ознак: 1) самовільним, всупереч встановленому законом порядку, вчиненням будь-яких дій; 2) оспорюваністю правомірності цих дій з боку інших громадян або юридичних осіб; 3) заподіянням такими діями значної шкоди правоохоронюваним інтересам; 4) причинним зв`язком між діями винної особи та значною шкодою. Самовільне вчинення будь-яких дій - це здійснення особою свого дійсного або удаваного права чи вчинення інших дій всупереч встановленому порядку і без законних повноважень. Дійсним визнається право, яким особа володіє в силу закону, договору чи на іншій підставі, однак це право реалізується з порушенням порядку (наприклад, особа, яка на законній підставі отримала ордер на квартиру, не очікуючи виїзду попередніх мешканців, самовільно її займає). Під удаваним слід розуміти право, стосовно належності якого собі винна особа помиляється. Насправді цим правом суб`єкт не володіє.

Зокрема, за ст. 356 КК України за наявності всіх ознак цього складу кримінального правопорушення належить кваліфікувати заволодіння майном, яке є предметом цивільно-правового спору або перебуває у загальній спільній власності суб`єкта та інших осіб, а також заволодіння майном, відносно якого особа передбачає, хоч і помилково, наявність у неї певних прав (наприклад, винний вилучає у потерпілого річ, помилково вважаючи її своєю власністю).

До інших самовільних дій, які не пов`язані з реалізацією дійсного або наданого права, належать: самостійне, всупереч закону, виконання рішення суду про виселення боржника або звільнення приміщення від його майна; порушення порядку заготівлі другорядних лісових матеріалів та здійснення побічних лісових користувань; самовільне зайняття кімнати, що звільнилась у комунальній квартирі, особою, яка усвідомлює відсутність у неї переважного права на одержання цієї кімнати, тощо.

Оспорюваність правомірності дій особи означає, що інший громадянин або підприємство, установа, організація вважають дії того, хто вчиняє самоправні дії, незаконними, відкрито не погоджуються з ними, оскаржують їх. При цьому не обов`язково, щоб оскарження відбувалось саме у передбаченому законом порядку (судовому, адміністративному тощо).

Кримінальне правопорушення визнається закінченим з моменту заподіяння самовільним вчиненням певних дій значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

В той же час, відсутність документів та показань свідків, які б підтверджували вартість та наявність викраденого майна не може виключити склад кримінального правопорушення передбачений ст. 356 КК України, адже викрадення майна взагалі підлягає кваліфікації за іншими статями КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 25 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Також, слідчий суддя звертає увагу, що постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, як цього вимагає КПК України.

Однак, з вищевказаної постанови про закриття кримінального провадження слідує, що досудове розслідування взагалі не проведено, а мотиви, які стали підставою для закриття кримінального провадження, є непереконливими, оскільки слідчий мав всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, тому що лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

В той же час, в матеріалах долучених до скарги та матеріалах кримінального провадження № 0000790, наданих суду для дослідження під час розгляду даної скарги встановлено, що слідчим не було навіть визнано заявника потерпілим та допитано в якості потерпілого, не допитано жодного свідка (охоронців КПП, керівництво та працівників ТОВ «Агро-Овен», водіїв транспортних засобів, яких не пропускали до власності заявника) та не проведено жодних інших слідчих (розшукових) дій для встановлення обставин подій, збитків та наслідково-причинного зв`язку.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 39 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Пунктом 8 частиною 2 статті 40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.
Однак, матеріали кримінального провадження № 0000790 навіть не містять будь-яких процесуальних рішень з приводу визначення ОСОБА_6 слідчим, який буде здійснювати досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, а отжевинесення постанови слідчим ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження було здійснено без відповідних повноважень, що є суттєвим порушенням діючого законодавства.

Так само, матеріали кримінального провадження № 0000790 не містять будь-яких процесуальних рішень з приводу визначення прокурора, який буде здійснювати процесуальне керівництво по даному кримінальному провадженню.
Частиною 6 ст. 22 КПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Частиною 1 ст. 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 п. 4 ст. 303 КПК Україна на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справах є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий ОСОБА_6 під час досудового розслідування, в порушення ст. 2 КПК України, не вжив жодних заходів щодо повного і неупередженого розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя, з метою здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, вважає, що скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000790 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 22, 24, 26, 303-307, 369-376 КПК України,
ПОСТАНОВИВ
Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000790 - задовольнити.
Постанову слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 від 26 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000790, відомості про яке внесено до ЄРДР 09.08.2019 за ст. 356 КК України скасувати, та матеріали кримінального провадження № 0000790 за ст. 356 КК України повернути до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1