Справа № 1-кп/ 760/ 1092/20
В И Р О К
29 липня 2020 року Солом"янський районний суд м. Києва
в складі : головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1
уродженця Львівської області,Пустомитівського району,
с. Верхня Білка, громадянина України, освіта середня,
не одруженого , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1
( АДРЕСА_1 ) , зареєстрованого та
АДРЕСА_2 раніше не судимого ,-
01.08.2018 старший солдат запасу ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу строком на 6 місяців, тобто до 01.12.2018.
01.06.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 129 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано в списки особового складу та на всі види забезпечення.
01.06.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по особовому складу) № 61-РС старшого солдата ОСОБА_4 призначено водієм автомобільного відділення автомобільного взводу автомобільної роти.
30.11.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по особовому складу) № 140-РС старшому солдату ОСОБА_4 з 01.12.2018 продовжено дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України понад встановлені строки на час особливого періоду до оголошення демобілізації та строк необхідний для визначення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я та прийняття остаточного рішення щодо звільнення з військової служби.
28.12.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 147-РС старшого солдата ОСОБА_4 звільнено з посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
Згідно зі ст.1 Закону України «Про оборону України « № 1932-Х11 від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543 Х11 від 21.10.1993 особливий період це період,що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
17.03.2014 Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України ,цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період ,який діє по даний час.
Старший солдат ОСОБА_4 ,будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом зобов`язаний чесно виконувати військовий обов`язок ,беззастережно виконувати накази командирів , виконувати службові обов`язки .
Відповідно до розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 , для військовослужбовців військової служби за контрактом встановлено робочий час з 08 г. до 17 г.
Однак, під час проходження військової служби у старшого солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел ,спрямований на нез`явлення вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду ,крім воєнного стану ,який він реалізував за наступних обставин.
05.12.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по особовому складу) № 2908 старшого солдата ОСОБА_4 направлено на стаціонарне лікування до військового НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ),в якому він проходив лікування встановленим порядком до 10.12.2018,після чого мав прибути на службу до військової частини НОМЕР_1 .
11.12.2018 о 08.00. старший солдат ОСОБА_4 ,будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння ,діючи умисно ,з порушенням вимог ст.ст.4,65,68 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України»,ст.ст.11,16,37,17,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст.1,2,3,6,23,24 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду,без поважних причин та дозволу командира,не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 ,що розташована по АДРЕСА_4 і проводив час на власний розсуд за місцем проживання : АДРЕСА_2 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до 05.11.2019.
За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував,перебуваючи поза межами військової частини,правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби ,про вчинене нез`явлення на службу та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.
05.11.2019,усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій ,побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, старший солдат ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Київського гарнізону ,за адресою: АДРЕСА_5 ,та повідомив про себе та вчинений ним злочин.
Обвинувачений ОСОБА_4 в суді повністю та добровільно визнав себе винним у вчиненні ним кримінального правопорушення .
Підтвердив ,що дійсно 11.12.2018 р. без дозволу командування військової частини НОМЕР_1 ,де він проходив службу по контракту , не з`явився на службу ,а поїхав до АДРЕСА_2 ,по місцю проживання своєї сім`ї. На той час його цивільна дружина народила дитину і потрібно було їй допомагати. А 05.11.2019 р. він приїхав до м. Києва , до військової прокуратури ,оскільки зрозумів незаконність своїх дій. У вчиненому щиро розкаявся.
На підставі ст.349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого.
Таким чином , суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій,що виразились в нез`явленні вчасно на службу без поважних причин ,в умовах особливого періоду,крім воєнного стану,вчинене військовослужбовцем ( крім строкової служби).
Його дії суд кваліфікує за ст. 407 ч. 4 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості ним вчиненого відповідно до ст. 12 КК України злочин віднесений до тяжких ,його особу і вважає,що він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі.
Однак, враховуючи обставини ,що пом`якшують його покарання ,а саме розкаяння у вчиненому,перше притягнення до кримінальної відповідальності , а також те, що обвинувачений є учасником бойових дій учасником АТО ,суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням-іспитовим строком на певний термін на підставі ст. 75 КК України ,оскільки вважає,що він може бути виправлений без ізоляції його від суспільтва.
Обставин , які б обтяжували його покарання судом не встановлено.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 374,375 КПК України ,-
Визнати ОСОБА_4 винним за ст. 407 ч. 4 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням-іспитовим строком на 2 роки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти цей орган про зміну місця проживання ,роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржено до Київського Апеляційного суду через районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення .

Копія вироку негайно вручається учасникам кримінального провадження.

Суддя: