ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4447/19
провадження № 1-кп/753/531/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Княжа Криниця Монастирищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, працюючого водієм, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , 05.11.2018 року приблизно о 18 годині 48 хвилин, керуючи автомобілем «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , допустив порушення вимог ПДР України, а саме: п. 18.4 ПДР України - Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення вищевказаних вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_7 виразилось в тому, що останній, керуючи вищевказаним транспортним засобом, рухаючись в другій смузі зазначеного напрямку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований неподалік житлового будинку № 7 по вул. Ревуцького в м. Києві, що в свою чергу був визначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 та відповідною розміткою 1.14.1 ПДР України, проявив неуважність та необачність, а саме: несвоєчасно відреагував, що перед зазначеним пішохідним переходом почав зменшувати швидкість автомобіль, який рухався в крайній лівій смузі попутного напрямку руху, тим самим не переконався, що на ньому відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, в результаті цього несвоєчасно виявив та в подальшому скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який, маючи перевагу в русі здійснював перехід зазначеної проїзної частини в межах вказаного нерегульованого пішохідного переходу.
Порушення вказаного ПДР з боку ОСОБА_9 знаходяться у причинному зв`язку з наставшими наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянню пішоходу ОСОБА_8 , внаслідок наїзду на нього тілесного ушкодження середньої тяжкості, у вигляді закритої травми лівого стегна, уламковий перелом шийки стегнової кістки зі зміщенням уламків.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину свою у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що в листопаді 2018 року ввечері він рухався на своєму автомобілі. На вулиці було темно, ліхтарі не працювали, на дорозі був ремонт, у зв`язку з чим він не помітив пішохода і здійснив наїзд на ОСОБА_8 . Цивільний позов не визнав, вказав, що відшкодував потерпілому 10000 моральної шкоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 підтвердив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи, щиро розкаявся.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 в суді показав, що дійсно в вечір, коли сталось ДТП, він переходив дорогу, ліхтарі на дорозі не світились. ОСОБА_8 подивився, що ніби автомобілів немає і почав рух. В цей час його зачепив автомобіль, від удару він упав в бік. Цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, оскільки після вказаної події він отримав інвалідність, погіршився стан здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечував про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам процесу порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України є щире каяття та часткове відшкодування завданої шкоди.
Обставин, які обтяжують покараннявідповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до злочинів невеликої тяжкості, необережну форму вини вчиненого діяння, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має двох малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно працює водієм, і вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу, вважаючи таке покарання необхідним, достатнім і справедливим для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Крім того, зважаючи на те, що ОСОБА_7 усвідомив суспільну небезпеку своїх дій та транспортний засіб для нього є єдиним джерелом його доходу, єдиною можливістю утримувати сім`ю, дітей, а також враховуючи позицію представника потерпілого та потерпілого, які не наполягали на застосуванні додаткової міри покарання, суд не застосовує до ОСОБА_7 додатковий вид покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки, на думку суду, призначення додаткового покарання у даному випадку не є необхідним для того, щоб покарання відповідало меті його призначення.

Розглядаючи питання заявленого цивільного позову, суд враховує наступне.
У даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_8 заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 та ПрАТ СТ «ПЗУ Україна» солідарно матеріальну шкоду у розмірі 104 942 гривні, та стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 , у сумі 90000 гривень.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження обвинуваченим добровільно відшкодовано потерпілому ОСОБА_8 моральну шкоду у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Так, в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_7 працює на посаді водія в ТОВ «TRANSMARINE», яким на праві власності належить автомобіль «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , та який застраховано в ПрАТ «ПЗУ Україна».
У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» матеріальну шкоду в сумі 104 942 (сто чотири тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні на користь позивача ОСОБА_8 .
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципами виваженості, розумності і справедливості, а тому приймає до уваги ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому ним злочині, характер та обсяг душевних страждань потерпілого ОСОБА_8 , який отримав тілесні ушкодження, у нього погіршився стан здоров`я, як наслідок він отримав інвалідність, але вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково.
Процесуальні витрати по оплаті судових експертиз підлягають стягненню з засудженого на користь держави
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 (двухсот) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_8 104942 гривні 00 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 15000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову ОСОБА_8 відмовити.

Речовий доказ: автомобіль «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 залишити у власності ТОВ «TRANSMARINE».
Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 4942 гривні 90 копійок на користь держави.

На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченому , який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: