КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/901/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2021 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваної ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 27.11.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22-00 години вечора до 07-00 години ранку наступної доби, строком до 22.01.2021 року включно із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, незаміжньої, маючої на утриманні доньку 2008 року народження, працюючої адміністратором в ТОВ «Мореход», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 27.11.2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, визнати підозру необґрунтованою та не застосовувати щодо підозрюваної жодного запобіжного заходу.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначає, що обшук за адресою: АДРЕСА_2 24.11.2020 року здійснено органом досудового розслідування без дозволу суду та з порушенням права особи на захист.
Захисник зазначає про численні порушення органом досудового розслідування під час здійснення слідчих (розшукових дій), зокрема її затримання. Крім того, ОСОБА_7 була незаконно позбавлена волі працівниками органів досудового розслідування .
Повідомлення про підозру ОСОБА_7 є офіційним документом, до якого, на думку сторони захисту, стороною обвинувачення внесено завідомо недостовірні дані, не надано жодних доказів на підтвердження вказаного, а сама підозра є необґрунтованою, оскільки підозрювана не вчиняла жодних дій, які би мали ознаки інкримінованих останній кримінальних правопорушень.
Слідчим суддею безпідставно не враховано відсутність обставин, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також обставини, які би свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам, а тому, за результатами неповного судового розгляду прийняв незаконне рішення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
В ході досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_7 згідно наказу директора ТОВ «Мореход» №5/2018 від 01.03.2018 року призначена на посаду менеджера з питань комерційної діяльності та управління.
Так, органом досудового розслідування зазначено, що у ОСОБА_7 , яка перебуває на посаді менеджера з питань некомерційної діяльності ТОВ «Мореход», виник злочинний умисел на пособництво у одержанні неправомірної вигоди старшим державним інспектором відділу ведення Суднової книги України Департаменту надання адміністративних послуг Державної служби морського та річкового транспорту України ОСОБА_11 шляхом одержання такої неправомірної вигоди та її подальшої передачі через невстановлену досудовим розслідуванням особу ОСОБА_11 за сприяння ОСОБА_12 у безперешкодній здачі іспиту на отримання посвідчення судноводія малого/маломірного судна, з метою незаконного збагачення, з використанням наданого йому службового становища.
Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідування день, час у приміщенні офісу ТОВ «Мореход», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Оболонська, 31, але не раніше 07.10.2020 року, отримала, за вчинення вищевказаних дій в інтересах ОСОБА_12 , від невстановленої досудовим розслідуванням особи неправомірну вигоду в сумі 7000 гривень.
В подальшому, 09.11.2020 року ОСОБА_12 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Преображенська, 25, в приміщенні Державної служби морського та річкового транспорту України отримав посвідчення судноводія малого/маломірного судна № НОМЕР_1 .
Таким чином, орган досудового розслідування стверджує, що ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились в пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, вчинила злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України.
Крім того, у ОСОБА_7 , яка згідно наказу директора ТОВ «Мореход» №5/2018 від 01.03.2018 року призначена на посаду менеджера з питань комерційної діяльності та управління, в невстановлений досудовим розслідуванням час, виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за сприяння ОСОБА_13 у безперешкодній здачі іспиту на отримання посвідчення судноводія малого/маломірного судна.
Таким чином, орган досудового розслідування стверджує, що ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразилися в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 369-2 КК України.
25.11.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст.27, ч.1 ст.368, ч.2 ст.369-2 КК України.
26.11.2020 року старший слідчий відділу Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_10 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 27.11.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22-00 години вечора до 07-00 години ранку наступної доби, строком до 22.01.2021 року включно, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотанняслідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, оцінивши в сукупності усі обставини кримінального провадження, зокрема, дані, характеризуючи особу підозрюваної, прийшов до висновку про можливість застосування щодо останньої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби.
З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України. Відповідно до положень зазначеної норми, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
При цьому, відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор або слідчий доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.
Зокрема, серед таких: заява ОСОБА_14 про виявлений злочин від 06.07.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 09.07.2020 року; постанова про залучення особи до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій від 09.07.2020 року; протокол попередження про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 09.07.2020 року; письмова згода на залучення до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій від 09.07.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 09.07.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 17.07.2020 року; рапорт від 09.07.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 21.09.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 23.09.2020 року; постанова про залучення особи до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій від 23.09.2020 року; протокол попередження про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 23.09.2020 року; письмова згода на залучення до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій від 23.09.2020 року; протокол огляду та вручення грошових коштів від 07.10.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 22.10.2020 року; протокол огляду та вручення грошових коштів від 22.10.2020 року; протокол обшуку місця проживання - ОСОБА_7 , від 24.11.2020 року та інші матеріалами в їх сукупності.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої їй підозри.
Як вбачається з повідомлення про підозру від 25.11.2020 року, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України, при цьому слідчим наведено виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких остання підозрюється, а тому доводи сторони захисту щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри є безпідставними.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України.
Крім того, під час розгляду клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування саме такого запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про їх наявність, проте погоджується з висновком слідчого судді про те, що для забезпечення дієвості даного кримінального провадження достатнім буде застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою немає, а серед доданих слідчим до клопотання матеріалів не містяться вагомі фактичні дані, які б свідчили про необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду повинен був з`ясувати чи тримання ОСОБА_7 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би її належну процесуальну поведінку та виконання останньою процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
З урахуванням вказаного, а також даних в їх сукупності про особу підозрюваної, яка раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, на утриманні у якої перебуває неповнолітня донька, має постійне місце проживання у м. Києві, колегія суддів переконана, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про можливість застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період з 22:00 год. до 07:00 год. наступної доби, а тому, вказаний запобіжний захід зможе повною мірою забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та не є занадто суворим для останньої.
Крім того, для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя обґрунтовано поклав на неї передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.
За таких обставин, колегія суддів погоджуються з рішенням слідчого судді та вважає, що органом досудового розслідування не доведено суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваної ОСОБА_7 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_7 саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22-00 години вечора до 07-00 години ранку наступної доби, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
За наведених обставин, а також матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби є обґрунтованим та зможе повною мірою гарантувати належне виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.
Щодо доводів сторони захисту щодо незаконності проведення обшуку та затримання ОСОБА_7 , слід зазначити наступне.
Апеляційний суд переглядає ухвали слідчого судді виключно в межах повноважень, встановлених кримінальним процесуальним законодавством. Перевірка законності проведення слідчих (розшукових) дій, зокрема, обшуку, затримання особи не є предметом перевірки колегії суддів на даній стадії кримінального провадження.
Разом з тим, колегія суддів наголошує, що захисник та підозрювана не позбавлені права на оскарження дій органу досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Таким чином, доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, на думку колегії суддів є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді домашнього арешту в певний період доби, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду та належним чином мотивував своє рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи щодо порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими, у зв`язку з чим вказана апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала слідчого судді залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22-00 години вечора до 07-00 години ранку наступної доби, строком до 22 січня 2021 року включно із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4