Провадження № 1-кп/331/388/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» жовтня 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

представника потерпілого

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000142 від 20.01.2020 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, освіта професійно-технічна, офіційно не працевлаштована, сімейний стан заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із Запорізької місцевої прокуратури № 1 надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

При проведенні підготовчого судового засідання, судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Жовтневому районному суду м. Запоріжжя, підстав для повернення обвинувального акту прокурору не встановлено, обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 22 вересня 2018 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, вона, знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення легких тілесних ушкоджень раніше знайомому їй ОСОБА_4 , в ході раптово виниклого конфлікту на побутовому ґрунті, усвідомлюючи та, бажаючи спричинити потерпілому тілесні ушкодження, стиснувши в правій руці палицю, нанесла потерпілому один удар в область тім`яної ділянки голови зліва.
В результаті умисних дій ОСОБА_5 , направлених на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , останньому спричинено, згідно висновку експерта, тілесне ушкодження у вигляді рани в лівій тім`яній ділянці голови, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 покинула місце вчинення злочину, а ОСОБА_4 звернувся до лікарні.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження.

24.09.2020 року через канцелярію суду від обвинуваченої ОСОБА_5 надійшло клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з підстав, передбачених ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 вищевказане клопотання підтримали, просили його задовольнити. Цивільний позов потерпілого просили залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілому його право на звернення до суду з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Прокурор не заперечував проти задоволення заявленого клопотання, посилаючись на наявність законних підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілий та його представник адвокат ОСОБА_7 покладали вирішення клопотання обвинуваченої на розсуд суду.

Розглянувши клопотання по суті та, долучивши його до матеріалів кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частини другої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке санкцією статті передбачене покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків. Разом з цим, інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення, вчинено нею 22 вересня 2018 року, тобто на час прийняття рішення по даному кримінальному провадженню минуло два роки, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України. Крім того, з моменту скоєння кримінального правопорушення перебіг строків давності не зупинявся та не переривався.

Разом з цим, відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала проти звільнення її від кримінальної відповідальності та надала свою згоду на закриття кримінального провадження за даних нереабілітуючих підстав.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 29000 гривень, суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову або відмову в ньому може бути прийнято лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи постановленні ухвали про застосування до особи примусових заходів медичного або виховного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 не підлягає розгляду у випадку закриття кримінального провадження судом.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження за встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 50000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 29000 гривень необхідно залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не позбавляє можливості потерпілого пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 284, 286, 314, 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності і кримінальне провадження відносно неї закрити.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 на його користь моральної шкоди в розмірі 50000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 29000 гривень залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_4 , що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає його праву на звернення до суду з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1