Справа № 138/2103/20
Провадження №:1-в/138/95/20
УХВАЛА
Іменем України
25 серпня 2020 року м.Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ВК №114 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія (ВК №114)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, до засудження офіційно не працюючого, українця, громадянина України, раніше судимого: 12.11.2015 Калинівським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.185, ч.1 ст.190, 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, востаннє засудженого 01.11.2017 Калинівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23.03.2018 вирок змінено в частині покарання, яке зменшено до 3 років 2 місяців позбавлення волі
ВСТАНОВИВ:
04.08.2020 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивоване тим, що він відбув більше 2/3 строку покарання, немає жодного стягнення та під час відбування покарання отримав ІІІ групу інвалідності.
В судовому засіданні засуджений та захисник клопотання підтримали, просили звільнити його умовно-достроково на невідбутий строк покарання.
Прокурор, представник ВК-114 вважають, що в задоволенні клопотання слід відмо-вити, з огляду на те, що засуджений не довів свого виправлення.
Заслухавши засудженого, захисника, представника ВК-114 та прокурора, дослідивши зміст клопотання, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, з 17.04.2018, зокрема в ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія № 114» з 25.04.2018 і станом на 25.08.2020 відбув більше 2/3 строку покарання: 2 роки 4 місяці 8 днів, до повного відбуття покарання залишилося 9 місяців 23 дні, а тому формально підпадає під дію ст.81 КК України. Разом з тим, у суду відсутні об`єктивні дані про те, що засуджений довів своє виправлення.
Положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість його життя поза межами установи виконання покарання без загрози для суспільних інтересів. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Ставлення до праці теж повинно бути взірцевим для інших засуджених.
При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд вра-ховує поведінку та ставлення до праці засудженого за увесь період відбування покарання. Згідно характеристики з місця відбування покарання ОСОБА_5 характеризується посередньо, в установі не працевлаштований у зв`язку з відсутністю виробничих потуж-ностей та відповідної спеціальності, до програм диференційованого виховного впливу відноситься формально (в судовому засіданні навіть не зміг їх назвати). Упродовж відбу-вання покарання щодо нього не застосовувалось ні стягнень, ні заохочень. Крім того, 27.05.2020 комісією виправної колонії відмовлено ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, у зв`язку з тим, що він не довів свого виправлення.
Наведені вище обставини, оцінені в сукупності, на думку суду, не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженого та вказують виключно на ситуативний характер його поведінки. Враховуючи викладене, зокрема те, що ОСОБА_5 за період перебування в умовах ізоляції від суспільства не отримував ні стягнення, ні заохочення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст.81 КК України, ст.369-372, ст.537 ч.1 п.2, ст.539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1