Ухвала
8 жовтня 2020 року

м. Київ
Справа № 761/22424/19
Провадження № 51- 4791 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 2 липня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на відповідність ст. 427 КПК України, встановлено, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються, зокрема, обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з урахуванням визначених у ст. 438 КПК Українипідстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Натомість, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник, окрім іншого, вказує на неповноту та однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та оспорює правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення. Таким чином, захисник просить дати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що згідно зі ст. 438 КПК України не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.

При цьому захисник, оскаржуючи й ухвалу апеляційного суду та посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм КПК, не вказує на конкретні порушення процесуального закону, які, на його думку, допустив апеляційний суд при розгляді кримінального провадження щодо засудженого ОСОБА_5 , та яким чином вказані порушення вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення з урахуванням його змісту та з огляду на вимоги ст. 370 КПК України.

Оскільки касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, слід залишити її без руху на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.
Керуючисьст. 429 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду

від 2 липня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху.
Встановити скаржнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів з дня отримання ним копії даної ухвали.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, її буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3