1Справа № 335/7108/20 1-кп/335/804/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000700 від 07.03.2020 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинувальним актом № 0000700 від 07.03.2020 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Судом на вирішення учасників кримінального провадження поставлено питання про вирішення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого на більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, яке надійшло через канцелярію суду.

Прокурор у судовому засіданні проти клопотання сторони захисту заперечував, вважає його необгрунтованим та у його задоволенні просив відмовити, просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечували, підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу, просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні, посилаючись на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу, на даний час перестали існувати.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді від 03.06.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, строк дії якого судом було продовжено до 25.10.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Так, під час судового засідання, стороною обвинувачення надано достатньо доводів про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, які було встановлено під час застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , та які продовжують існувати.

При вирішенні клопотання прокурора суд бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

Поряд з цим, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначає, що суд повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які мають суттєве значення для «законності» позбавлення свободи у світлі цілей Конвенції.

На переконання суду, стороною захисту наведено достатньо даних про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, суд враховує обставини, встановлені в ході розгляду клопотання сторони захисту, які характеризують обвинуваченого, тому вважає можливим виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків в інший спосіб ніж шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з загальних принципів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судовим органам не надається вибору між тим, щоб „притягнути звинуваченого до суду у розумний строк або дарувати йому тимчасове звільнення до суду. До засудження звинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає перед усім у забезпеченні „умовного звільнення, якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим. Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою ( рішення у справі „Ідалов проти Росії).

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення його явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на „розгляд судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, а й передбачає, що „звільнення може бути обумовлено гарантіями з`явитися на судове засідання.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Летельє проти Франції, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу. За виняткових обставин цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є достатні підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути „формою очікування обвинувального вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України , домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд вважає за необхідне змінити застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт шляхом заборони обвинуваченому залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком до 13.12.2020 року включно, відповідно до положень ст. 197 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, а саме: прибувати на виклик суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками і потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Такий запобіжний захід, на переконання суду, є достатнім та забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 підлягає негайній доставці до місця проживання і звільненню з-під варти.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 314-316, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Змінити відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони обвинуваченому залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком до 13.12.2020 року включно.

ОСОБА_5 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

- прибувати на виклик суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками і потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1