Справа №403/278/20 провадження № 1-в/403/42/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2020 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника ДУ «Устинівський виправний центр № 37» ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка спільне подання Державної установи «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України та спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ульяновка
Кіровоградської області, адреса
зареєстрованого місця проживання
до засудження:

АДРЕСА_1 , громадянина
України, маючого середню спеціальну
освіту, не одруженого, до засудження не
працюючого, раніше неодноразово
судимого
засудженого: 17.11.2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років;
ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 05.06.2019 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 02 роки 07 місяців 13 днів;
ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2019 року засудженому зараховано в строк покарання час його слідування під вартою до Державної установи «Олександрівський виправний центр №104» Міністерства юстиції України з 05.06.2019 року по 03.07.2019 року включно в кількості 29 днів із розрахунку відповідності одному дню тримання під вартою два дні обмеження волі

В С Т А Н О В И В :

Державна установа «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України (далі - ДУ «Устинівський виправний центр №37») та спостережна комісія при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області (далі - спостережна комісія при Устинівській РДА Кіровоградської області) звернулись до суду зі спільним поданням про застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбув дві третини строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В судовому засіданні по розгляду подання прокурор вважав його таким, що не підлягає до задоволення, оскільки засуджений раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів та на даний час відбуває покарання за тяжкий злочин, який він вчинив через один місяць після звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі. Засуджений не визнає своєї вини у вчиненні даного злочину, а тому відсутні обгрунтовані підстави вважати, що засуджений своєю сумлінною поведінкою, яка передбачає також і розкаяння у вчиненому, довів своє виправлення.
В судовому засіданні по розгляду подання представник ДУ «Устинівський виправний центр №37» підтримала внесене на розгляд суду подання та прохала його задоволити. Суду пояснила, що засуджений ОСОБА_6 перебуває в установі з 13.09.2019 року і за цей час зарекомендував себе добре, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за сумлінне ставлення до праці має заохочення. Засуджений працевлаштований, своєчасно виконує необхідні роботи по самообслуговуванню та благоустрою установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується санітарно-гігієнічних норм, приймає участь у виховних заходах, а тому може бути звільнений умовно-достроково від відбування покарання як особа, яка своєю працею та сумлінною поведінкою довела своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 прохав суд задоволити внесене стосовно нього подання та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, зазначивши, що виправився, і своєю працею заслужив на це. Разом з тим, з приводу вчинення ним умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який він на даний час відбуває покарання, про що було зазначено прокурором в судовому засіданні, заперечив свою винуватість, вказавши, що даного злочину він не вчиняв. Вважає, що його підставив брат, з яким він на той час працював в м.Києві. Суду також пояснив, що під час досудового розслідування та судового розгляду не були досліджені всі докази, зокрема, не була допитана потерпіла. З огляду на свою невинуватість оскаржував вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області в апеляційному та касаційному порядку. З приводу конфліктної ситуації, яка мала місце за його участі в ДУ «Устинівський виправний центр №37», зазначив, що вважав дії працівників установи неправомірними, а тому висловив своє заперечення з приводу проведення в його кімнаті обшуку.
Заслухавши думку прокурора, пояснення представника установи виконання покарань, засудженого ОСОБА_6 , дослідивши додані до подання матеріали, а також матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що спільне подання ДУ «Устинівський виправний центр №37» та спостережної комісії при Устинівській РДА Кіровоградської області про застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України під час вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до положень ст.12 Кримінального кодексу України (далі - КК України) вчинений засудженим ОСОБА_6 злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, класифікується, як тяжкий.
Згідно п.6 ч.1 ст.152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.

За змістом ч.ч.1, 2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» (далі - Постанови №2 від 26.04.2002 року) при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно зясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Судом встановлено, що за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.11.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19.02.2018 року, ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 21.02.2019 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.11.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19.02.2018 року залишено без змін, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 05.06.2019 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 02 роки 07 місяців 13 днів.
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2019 року засудженому зараховано в строк покарання за правилами, передбаченими п.п.«б» п.1 ч.1 ст.72 КК України (одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі) час слідування під вартою до ДУ «Олександрівський виправний центр №104» з 05.06.2019 року по 03.07.2019 року включно в кількості 29 днів.
Відповідно до довідок ДУ «Устинівський виправний центр №37» в строк призначеного засудженому ОСОБА_6 покарання зараховано час його попереднього ув`язнення 01 рік 16 днів та строк слідування під вартою до виправного центру 1 місяць 28 днів. Початок строку відбуття покарання засудженому рахується з 03.02.2017 року. Кінець строку визначено 18.12.2021 року. Невідбутий строк покарання складає 01 рік 04 місяці 26 днів.
З огляду на викладене, засуджений ОСОБА_6 відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного йому за вироком суду.
Згідно характеристики засудженого ОСОБА_6 останній за період відбування покарання у слідчому ізоляторі м.Києва, починаючи з 03.02.2017 року, порушень вимог режиму утримання не допускав та отримав одне заохочення.
За період відбування покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія №6», починаючи з 24.04.2018 року, засуджений ОСОБА_6 допустив одне порушення вимог режиму утримання (намагався порушити локалізацію), за що до нього 04.07.2018 року було застосоване стягнення у виді догани, а за сумлінну поведінку та ставлення до праці 16.10.2018 року - один захід заохочення у виді дострокового зняття вказаного стягнення.
Згідно характеристики засудженого ОСОБА_6 , затвердженої в.о.начальника ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» станом на 28.03.2018 року, засуджений стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість. Міру покарання, призначену судом, вважає надто суворою.
Згідно витягу з протоколу №7 від 28.03.2019 року засідання адміністративної комісії «Кропивницької виправної колонії №6», засудженому ОСОБА_6 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України - заміні невідбутої частини покарання більш мяким у виді обмеження волі, як такому, що не став на шлях виправлення.
За період відбування засудженим покарання в ДУ «Олександрівський виправний центр №104», починаючи з 03.07.2019 року, останній заохочень не мав, порушень порядку утримання не допускав.
За період відбування покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37», починаючи з 13.09.2019 року і на дату проведення засідання комісії по перегляду особових справ засуджених, формально підпадаючих під умовно-дострокове звільнення, та подання матеріалів в суд (18.06.2020 року), до засудженого ОСОБА_6 за сумлінну поведінку та ставлення до праці правами начальника установи 03.01.2020 року та 09.04.2020 року були застосовані два заходи заохочення у виді подяки.
Згідно характеристики засудженого ОСОБА_6 за час відбування ним покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37», засуджений не допускав порушень режиму утримання; за сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав два заохочення у виді подяки; працевлаштований днювальним у лазне-пральному комплексі; до виконання робіт по благоустрою установи відноситься добре; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; приймає участь у виховних заходах, що проводяться в установі; не перебуває на профілактичному обліку, підтримує звязки з рідними та близькими шляхом телефонних розмов.
Відповідно до психологічної характеристики засудженого ОСОБА_6 , складеної 26.06.2020 року психологом виправного центру, засуджений за час відбування покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37» зарекомендував себе як відвертий, комунікабельний, ініціативний. Самоконтроль на достатньому рівні. В середовищі засуджених не конфліктний, відкритий до спілкування. Коректно поводить себе у спілкуванні з персоналом установи. На заходи психолого-педагогічного впливу реагує позитивно.
Згідно довідки оперативної групи ДУ «Устинівський виправний центр №37» засуджений ОСОБА_6 конфліктних та боргових відносин з іншими засудженими не має. Намірів скоїти злочин не виношує, негативних проявів за час перебування в установі з його боку не було.
Згідно строкового трудового договору від 01.10.2019 року та довідки про заробітну плату засудженого ОСОБА_7 від 26.06.2020 року, останній перебуває у трудових відносинах з ДУ «Устинівський виправний центр №37».
Згідно витягу з протоколу №4 від 18.06.2020 року засідання комісії ДУ «Устинівський виправний центр №37» по перегляду особових справ засуджених, формально підпадаючих під умовно-дострокове звільнення, та подання матеріалів в суд, прийнято рішення про внесення до суду подання щодо застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення.

Вказане рішення комісії установи виконання покарань було підтримане спостережною комісією при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області, про що свідчить витяг з протоколу №5 від 22.06.2020 року та копія постанови спостережної комісії №8 від 22.06.2020 року.
На підставі викладеного, відмовляючи у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення, суд виходить з наступного.
За змістом ч.2 ст.81 КК України та роз`яснень п.п.1, 2 Постанови №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення особи від відбуття покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ч.2 ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення ним нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Тому поряд із сумлінною поведінкою засуджений має довести також своє виправлення і ставленням до праці, що включає постійну старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи та підвищення кваліфікації.
Як вбачається з досліджених судом матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 , в тому числі і змісту ухвали Ленінського районного суду м.Кропивницький від 05.06.2019 року, останній в період перебування в слідчому ізоляторі м.Києва з 03.02.2017 року отримав одне заохочення за сумлінне ставлення до праці та поведінку, однак відомості про його працевлаштування відсутні.
Під час відбування покарання у ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» з 24.04.2018 року залучався до виконання безоплатних робіт з благоустрою установи та відпрацював 60 год..
З 30.12.2018 року по 19.03.2019 року засуджений ОСОБА_6 , перебуваючи в слідчому ізоляторі м.Києва заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці не мав.
За період відбування покарання в ДУ «Олександрівський виправний центр №104», починаючи з 03.07.2019 року, засуджений ОСОБА_6 до виконання будь-яких робіт, в тому числі і по благоустрою установи, не залучався.
В ДУ «Устинівський виправний центр №37» засуджений ОСОБА_6 працевлаштований з жовтня 2019 року, за виключенням листопада місяця, протягом якого відсутні відомості про виконання ним будь-яких робіт в установі.
Інших відомостей про працевлаштування засудженого ОСОБА_6 протягом всього строку відбування ним покарання, матеріали його особової справи не містять.
Таким чином, за період з 03.02.2017 року (початок строку покарання) по 10.07.2020 року (дата звернення до суду з поданням) ставлення засудженого ОСОБА_6 до праці не було постійно сумлінним, про що свідчить залучення його до суспільно-корисної праці на постійній основі за вказаний період лише під час відбування покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37» (протягом 8 місяців 10 днів).
За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, в тому числі за обов`язкової постійної старанності у роботі, чесного ставлення до праці. Натомість засуджений ОСОБА_6 протягом всього періоду відбуття ним покарання не виконував на постійній основі роботи, яка за своїм характером та змістом давала б суду підстави зробити висновок про те, що засуджений постійним сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до ч.5 ст.60 КВК України засуджені до обмеження волі можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою виправних центрів і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення виправних центрів продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості в неробочий час і не більш як на дві години на день.
Разом з тим, за результатами дослідження в судовому засіданні особової справи засудженого ОСОБА_6 , судом не було встановлено участі останнього у роботах по благоустрою ДУ «Устинівський виправний центр №37», з огляду на відсутність в матеріалах особової справи будь-яких даних про перелік визначених адміністрацією виправного центру таких безоплатних робіт, дати їх виконання засудженим та кількості відпрацьованих ним годин.
За змістом ч.2 ст.65 КВК України активна участь засуджених у виховних заходах заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.

Разом з тим, з досліджених судом матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 , судом не встановлено активної участі засудженого у суспільному житті виправного центру, в тому числі і його участі у виховних заходах, які проводятся в установі, з огляду на відсутність в матеріалах особової справи будь-яких даних про перелік цих виховних заходів, дати їх проведення та характер участі в таких заходах засудженого ОСОБА_6 ..
Відповідно до п.17 Постанови №2 від 26.04.2002 року при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно зясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину.
З огляду на викладене, судом враховується, що прагнення засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин є невідємною складовою його сумлінної поведінки як передумови умовно-дострокового звільнення.
Разом з тим, як вбачається зі змісту вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.11.2017 року та матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 , останній під час судового розгляду не визнавав своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України; продовжував заперечувати свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину і під час розгляду кримінального провадження Апеляційним судом Київської області, який за результатами апеляційного перегляду залишив вирок суду І інстанції без змін, та, не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, оскаржив зазначені вище судові рішення до Верховного Суду, який в порядку касаційного перегляду залишив скаргу засудженого без задоволення.
В судовому засіданні по розгляду подання ДУ «Устинівський виправний центр №37» засуджений ОСОБА_6 знову в категоричній формі заперечив свою причетність до злочину, за який він відбуває покарання, та зазначив, що вину у його вчиненні не визнає.
Таким чином, не дивлячись на відбування покарання в установах виконання покарань більше 4-х років та періодичного залучення до праці, ставлення засудженого ОСОБА_6 до тяжкого злочину - грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, у скоєнні якого його вина була повністю доведена сукупністю досліджених судами доказів, не змінилось, а тому виконувана ним робота та застосовані до нього заходи заохочення на протязі всього строку відбування покарання не можуть свідчити про те, що засуджений своєю діяльністю прагнув спокутувати вину за вчинений злочин, розкаявся у скоєному та дійсно повністю усвідомив протиправність своєї поведінки.
На підставі викладеного, суд критично оцінює та не приймає до уваги зазначені у спільному поданні ДУ «Устинівський виправний центр №37» та спостережної комісії при Устинівській РДА Кіровоградської області твердження щодо розкаяння засудженого у скоєному злочині та сприйняття ним покарання, як справедливого, оскільки відношення засудженого ОСОБА_6 до вчиненого ним злочину після постановлення судом вироку та на дату розгляду подання, не змінилось, а позиція невизнання своєї вини та заперечення причетності до злочину, яка є послідовною, свідчить про відсутність у нього щирого каяття, не дивлячись на значний строк відбутого ним покарання.
Згідно ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Таким чином, виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, і при оцінці поведінки засудженого, судом приймається до уваги, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня тощо. Поведінка засудженого має бути взірцевою для інших засуджених.
Відповідно до ч.1 ст.9 КВК України засуджені зобов`язані: неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації установи виконання покарань; ввічливо ставитися до персоналу, а також до інших засуджених.
Разом з тим, під час дослідження особової справи засудженого ОСОБА_6 за період відбування ним покарання в ДУ «Олександрівський виправний центр №104», судом встановлено, що згідно висновку від 05.07.2019 року, затвердженого начальником Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, за результатами службового розслідування по факту заяви засудженого ОСОБА_6 щодо загрози його життю та здоров`ю, а також можливості переведення його для подальшого відбування покарання до іншого виправного центру у зв`язку з конфліктною ситуацією з його рідним братом ОСОБА_8 , були опитані засуджені, які відбувають покарання в установі та спілкуються із вищевказаними засудженими, та які пояснили, що засуджений ОСОБА_6 поводить себе нетактовно по відношенню до свого брата ОСОБА_8 , у нього яскраво виражені агресивні прояви та висловлювання загрозливого характеру у відношенні до свого брата.
Як вбачається з рапортів чергового помічника начальника ДУ «Устинівський виправний центр №37» ОСОБА_9 та молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки даної установи ОСОБА_10 від 07.01.2020 року, при спробі працівників чергової зміни провести обшук в кімнаті №12, в якій проживає засуджений ОСОБА_6 , останній повів себе агресивно, почав виражатися нецензурною лайкою в бік адміністрації установи, погрожував створити проблеми черговому помічнику установи, почав умисно шкодити майно установи - бити та перекидати приліжкові тумбочки, проявляючи ознаки буйства. Лише після попередження про можливість застосування до засудженого спеціального засобу - «кайданок», він припинив вказані дії.
Згідно протоколу засідання дисциплінарної комісії ДУ «Устинівський виправний центр №37» від 13.01.2020 року за фактом порушення засудженим ОСОБА_6 режиму утримання вирішено провести з ним бесіду виховного характеру.
Таким чином, з урахуванням досліджених судом матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 , суд критично оцінює зазначені в наданих ДУ «Устинівський виправний центр №37» характеристиках на засудженого та довідці оперативної групи від 26.06.2020 року твердження про те, що останній виконує законні вимоги представників адміністрації, коректно поводить себе у спілкуванні з персоналом установи, має самоконтроль на достатньому рівні та адекватну поведінку, а також про відсутність негативних проявів з його боку за час перебування у вказаній установі.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги поведінку засудженого ОСОБА_6 протягом всього періоду відбування ним покарання, починаючи з 03.02.2017 року, суд зазначає, що сумлінне виконання засудженим лише протягом певних періодів часу своїх прямих обов`язків, в тому числі і передбачених ст.9 КВК України, не може слугувати підтвердженням того, що він повністю став на шлях виправлення, з урахуванням: 1) допущеного засудженим ОСОБА_6 04.07.2018 року порушення порядку відбування покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія №6», тобто більше ніж через один рік п`ять місяців після початку відбування ним строку покарання у виді позбавлення волі, а також 2) допущеного засудженим ОСОБА_6 порушення режиму відбування покарання у виді обмеження волі в ДУ «Устинівський виправний центр №37» 07.01.2020 року, маючи відбутими майже 2/3 строку покарання.
За вказаних обставин надана представником ДУ «Устинівський виправний центр №37» характеристика засудженого ОСОБА_6 , з урахуванням перебування останнього у виправному центрі лише з 13.09.2019 року, тобто протягом дев`яти місяців на дату проведення засідання комісії виправного центру по перегляду особових справ засуджених та прийняття нею рішення про звернення до суду з відповідним поданням, не може слугувати підтвердженням сумлінної поведінки засудженого та його виправлення з огляду на незначний період перебування засудженого в даній установі виконання покарань та допущеного ним порушення вимог утримання 07.01.2020 року.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що протягом всього строку відбування покарання засудженим ОСОБА_6 його поведінка не була зразковою та сумлінною, а процес його виправлення та перевиховання не був стабільним і послідовним, про що свідчать як застосований до нього захід стягнення, так і захід виховного характеру у вигляді проведеної з ним виховної бесіди щодо необхідності дотримання порядку відбування покарання, в зв`язку з чим суд вважає недостатніми підстави вважати, що засуджений ОСОБА_6 мав поведінку, взірцеву для інших засуджених, а мета покарання, передбачена ч.2 ст.50 КК України - виправлення засудженого, була досягнута.
Також суд звертає увагу на те, що з часу допущення засудженим ОСОБА_6 висловлювань нецензурними словами на адресу чергової зміни 07.01.2020 року, і до дати проведення засідання комісії виправного центру 18.06.2020 року, минуло лише п`ять місяців 10 днів, що з урахуванням відсутності застосованих до нього в цей період стягнень та періодичності раніше допущених порушень порядку відбування покарання, за які до нього застосовувалось стягнення (04.07.2018 року) та проводилась виховна бесіда (13.01.2020 року), тобто з інтервалом більше одного року, а також отриманих 03.01.2020 року та 09.04.2020 року заходів заохочення, свідчить про наявність певного процесу позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого, але які не створюють у нього наданий час в достатній мірі готовність до самокерованої правослухняної поведінки без здійснення регламентованого контролю та можливості застосування стягнення.
За змістом п.п.2, 17 Постанови №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Судом при розгляді спільного подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 встановлено, що останній раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності; згідно вироку Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 14.09.2011 року засуджений ОСОБА_6 звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак під час іспитового строку вчинив два умисні тяжкі злочини, передбачені ч.3 ст.185 та ч.3 ст.186 КК України, за які вироком Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 05.07.2012 року був засуджений до позбавлення волі строком на 6 років та після звільнення 03.01.2017 року по відбуттю вказаного покарання вже через місяць 02.02.2017 року вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, передбачений ч.2 ст.186 КК України, за який на даний час відбуває покарання, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність та стійку антисоціальну спрямованість особистості засудженого ОСОБА_6 , його неготовність до самокерованої правослухняної поведінки поза межами установ виконання покарань.
Подібна поведінка засудженого ОСОБА_6 також свідчить про те, що застосування до нього судом заохочувальних процесуальних заходів, в тому числі, і умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, не є на даний час доцільним та ефективним в аспекті його виправлення та перевиховання.
За вказаних обставин, з урахуванням як раніше застосованої до засудженого ОСОБА_6 пільги, передбаченої ст.75 КК України, так і реально відбутого ним покарання за вироком Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 05.07.2012 року у виді позбавлення волі строком на 6 років, після якого він знову продовжив протиправну діяльність, вчинивши умисний тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, та який, фактично, є більшим від відбутого засудженим ОСОБА_6 строку покарання згідно вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.11.2017 року, за яким він на даний час відбуває покарання, суд вважає недостатніми підстави вважати, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення на час розгляду стосовно нього подання.
При цьому суд вважає, що позитивні зміни в поведінці засудженого ОСОБА_6 за час відбування ним покарання, його періодичне працевлаштування, відсутність конфліктних відносин з іншими засудженими та сумлінне виконання своїх прямих обовязків, передбачених ст.9 КВК України, при наявній кримінологічній характеристиці засудженого, не визнанні ним своєї вини у вчиненому злочині, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, допущених ним порушень порядку відбування покарання та строку невідбутого ним покарання, що станом на 22.07.2020 року складає 01 рік 04 місяці 26 днів, навіть за наявності чотирьох заходів заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, не можуть свідчити про трудове перевиховання та виправлення засудженого в тій мірі, в якій того вимагають положення ст.81 КК України, виходячи із неспіврозмірності його поведінки та ставлення до праці під час відбування покарання за останнім вироком суду тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, внаслідок чого суд приходить до висновку про передчасність звернення ДУ «Устинівський виправний центр №37» та спостережної комісії при Устинівській РДА Кіровоградської області до суду зі спільним поданням про застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення.

З огляду на викладене, керуючись вимогами правових норм, що регулюють відбування покарання у виді обмеження волі; з урахуванням систематичності та періодичності вчинення засудженим ОСОБА_6 умисних тяжких злочинів, в тому числі і під час іспитового строку та протягом короткого проміжку часу після звільнення з установи відбування покарання у виді позбавлення волі; змісту матеріалів особової справи засудженого; повно та всебічно проаналізувавши дані про особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання; виходячи з того, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, суд приходить до висновку про недоведеність засудженим ОСОБА_6 свого виправлення та відсутність підстав вважати, що цілі покарання, передбачені ч.2 ст.50 КК України, були досягнуті і виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, у зв`язку з чим спільне подання ДУ «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України та спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області про його умовно-дострокове звільнення не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.369, 371, 372, 376, 392, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні спільного подання Державної установи «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України та спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_6 -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1