Провадження № 1-кп/760/1156/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2020 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого - судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР 29.05.2019 за № 0005370 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України,-
за участю прокурора: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_3
потерпілої: ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_3 , перебував у цивільному шлюбі разом із ОСОБА_5 , після припинення якого у ОСОБА_3 виникли неприязні відносини з потерпілою ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_3 не бажав припиняти цивільний шлюб та спільне проживання з останньою. Внаслідок чого, упродовж тривалого часу, починаючи з 01.01.2019, ОСОБА_3 , неодноразово, діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин, погрожував вбивством потерпілій ОСОБА_5 , а також висловлював намір позбавити її життя в майбутньому, чим викликав у потерпілої сприйняття даних дій, як реальної загрози своєму життю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 у період часу, починаючи з 01.01.2019, з метою залякування та маючи умисел викликати у потерпілої ОСОБА_5 побоювання за своє життя, перебуваючи в стані гніву, надсилав смс-повідомлення, які містили погрози здійснення фізичного насилля, розправи, а також фізичного насилля щодо родичів потерпілої та пошкодження майна, а також погрози вбивством, тобто виразив ззовні намір позбавити її життя, а також висловлював намір позбавити її життя в майбутньому, чим викликав у потерпілої ОСОБА_5 сприйняття даних дій, як реальної загрози своєму життю.

Так, 31.01.2019р., 28.03.2019р., 08.10.2019р., 14.10.2019 р. та 16.10.2019р. ОСОБА_3 , із свого мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 на абонентський номер, який належить потерпілій ОСОБА_5 , надіслав смс-повідомлення з текстом, який містить погрози та нецензурні слова.

На підтвердження реальності своїх намірів, 08.10.2019 ОСОБА_3 перебуваючи за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, з метою залякування, маючи умисел викликати у потерпілої ОСОБА_5 побоювання за своє життя підпалив невідомою речовиною вхідні двері до квартирного приміщення потерпілої, знаючи, що потерпіла знаходиться вдома в цей час.

Окрім цього, ОСОБА_3 з`являвся за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та погрожував вбивством потерпілій в усній формі, а також висловлював наміри позбавити життя потерпілу у присутності інших людей.

Таким чином, протиправні дії ОСОБА_3 , що виражались у погрозах вбивством ОСОБА_5 , тобто у виражені ззовні наміру позбавити її життя, а також висловлювання наміру позбавити її життя в майбутньому, які супроводжувались активними діями, а саме підпалу вхідних дверей місця проживання потерпілої, викликали у потерпілої ОСОБА_5 сприйняття даних дій, як реальної загрози її життю.

Так, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 619 від року внаслідок об`єктивно психотравмуючої ситуації (описані реальні ситуації погрозливого змісту) ОСОБА_5 були заподіяні негативні психоемоційні переживання тривоги, напруги, страху за доньку, побоювань щодо майна з відчуттям безпорадності щодо можливості самостійного вирішення ситуації.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а саме погрози вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України визнав повністю та підтвердив всі обставини його вчинення викладені в обвинувальному акті.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих фактичних обставин які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає; судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 129 КК України.
Суд приймає до уваги матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 відомості про те, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони.
Підстав, у відповідності до ч.3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі пред`явленого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Крім того, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити підсудному покарання у вигляді обмеження волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Враховуючи наведене суд вважає, що виправлення підсудного можливе без відбування покарання, тобто із застосуванням ст. 75 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 129 КК України та призначити йому покарання у виді 2( двох ) років обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 додатковий обов`язок, а саме: попросити публічно пробачення у потерпілої ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 - ти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1