Справа № 128/1780/17
Провадження №11-кп/801/1154/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 11.08.2020 року у кримінальному провадженні № 0000601 від 02.06.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , 1983 року народження, 04 дня 05 місяця уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:
- 07.04.1998 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 03.12.1998 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.3 ст. 140, ст.17, ч.2 ст. 140, ст. 17, ч.3 ст. 140, ст. ст. 42, 43 КК України (в ред. 1960 року) до 5-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 21.11.2002 року Староміським районним судом м. Вінниці за ст. ст. 297, 71 КК України до 2-х років позбавлення волі;
- 19.04.2006 року Староміським районним судом м. Вінниці за ст. 15 ч.3, ст. 185 ч.3, ст. 304, ст. 70 КК України до 5-ти років позбавлення волі;
- 26.09.2012 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст. 185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

Непогодившись з вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 11.08.2020 року, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 11.08.2020 року скасувати, призначити йому остаточну міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 11.08.2020 року визнано винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 за даним вироком суду рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчих досліджень в розмірі 2669 грн. 49 коп.
Вирішено долю речових доказів.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що 01.05.2017 року, близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в с. Агрономічне, Вінницького району Вінницької області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підбурюваний жагою до легкої наживи та протиправного збагачення, з корисливих спонукань, достовірно знаючи про відсутність сторонніх осіб, повторно, шляхом пошкодження замка, проник до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , кооперативу № 3, яким користується ОСОБА_8 , звідки вчинив крадіжку наступних речей, а саме: шуруповерта акумуляторного марки «Forte LCD 1817-2 В2», вартість якого згідно висновку експерта №691 від 20.06.2017 року становить 1588,41 грн., зварювального інвертора марки «ММА-245», вартість якого згідно висновку експерта №691 від 20.06.2017 року становить 1398,60 грн., лазерного рівня марки «Vectron 22-3-304», вартість якого згідно висновку експерта №691 від 20.06.2017 року становить 880,32 грн., електричної пилки цепної марки «Сraft - Тec Еks 2100», вартість якої згідно висновку експерта №692 від 21.06.2017 року становить 2306,20 грн., пилки бензиномоторної марки «Мотор Січ - 475», вартість якої згідно висновку експерта №692 від 21.06.2017 року становить 3875 гри; дрелі електричної марки « Dwt Sbm-810», вартість якої згідно висновку експерта №692 від 21.06.2017 року становить 1009,80 грн., фрезера марки «ТОР Сraft ТВF 1200» вартість якого згідно висновку експерта №693 від 21.06.2017 року становить 3279,50 грн., електричної дрелі марки «Кressiv 650 SDLP» вартість якої згідно висновку експерта № 693 від 21.06.2017 року становить 2040 грн., електричного фрезера марки «Еinhell Вof 850 Е» вартість якого згідно висновку експерта №693 від 20.06.2017 року становить 1166,40 грн., електричної шліфувальної машини ручної марки «ФИОЛЕНТ МПШ 4-28» вартість якої згідно висновку експерта №694 від 20.06.2017 року становить 1300,05 грн., електричної пилки марки « Stern CS 185+» вартість якої згідно висновку експерта № 694 від 20.06.2017 року становить 976,80 грн., дрелі електричної марки «DWT SBM - 810» вартість якої згідно висновку експерта №694 від 20.06.2017 року становить 1010,90 грн., болгарки електричної марки «DWT ws08-125t» вартість якої згідно висновку експерта №695 від 21.06.2017 року становить 619,65 грн., фрезера електричного марки «Ferm FBF 8E» вартість якого згідно висновку експерта №695 від 21.06.2017 року становить 1144 грн.
Після вчинення злочину ОСОБА_6 з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 22 595 грн. 63 коп.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 мотивовано тим, що суд першої інстанції істотно порушив чинне законодавство, допустив невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Під час судового розгляду було встановлено, що він щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки, обставин, які б обтяжують покарання судом не встановлено, потерпілий ОСОБА_9 немає до обвинуваченого претензій та при призначенні покарання покладався на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , де і офіційно зареєстрований, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом з старшим братом та матір`ю, до затримання працював за цивільно-правовими угодами, є громадянином України.
На думку обвинуваченого ОСОБА_6 до нього можливо застосувати вимоги ст. 69-1 КК України, навіть, якщо сторона обвинувачення не встановила помякушючих обставин, передбачених п.1, п.2 ч.1 ст. 66 КК України, оскільки покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права.
Покарання повинно відповідати його меті, гуманності, справедливості і не повинно тягти за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватися на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи воно має бути законним, несвавільним, пропорційним не становити надмірного тягаря для особи.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 11.08.2020 року залишити без змін, зазначив, що покарання призначене ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.50, ст.65 КК України, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задоволити його апеляційну скаргу, призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає,апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України не оспорюється.
Кримінальне провадження розглянуто відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу винного, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, посередньо характеризується за місцем проживання, відсутність будь яких претензій до ОСОБА_6 з боку потерпілого, його думку щодо призначення покарання обвинуваченому, згідно якої він покладається на розсуд суду, обставини які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання .
Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на наявність постійного місця проживання, позитивної характеристики за місцем проживання, стійких соціальних зв`язки, а саме проживання разом з братом та матір`ю, відсутність претензій з боку потерпілого, як на обставини, що вказують на можливість призначення покарання без позбавлення волі, на думку суду апеляційної інстанції не є підставою для зміни рішення суду щодо призначення покарання.
Перевіривши всі обставини, які мають значення при призначенні покарання, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, додержуючись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації, в дотримання ст. 50, ст. 65 КК України визначив покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, належним чином умотивувавши своє рішення.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не застосовано ст. 69-1 КК України, оскільки не враховано наявних помякшуючих покарання обставин, а саме відсутність майнових вимог з боку потерпілого, визнання вини, активного сприяння розкриттю злочину є безпідставними.
Положення ст.69-1 КК України передбачають, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги ст. 69-1 КК України можуть бути застосовані лише за умови : 1) визнання вини обвинуваченим; 2) наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України - з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди. Лише за наявності цієї сукупності обставин, що пом`якшують покарання та визнання своєї вини обвинуваченим, суд застосовує вимоги ст. 69-1 КК України.
В даному кримінальному провадженні, як встановлено судом апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, тобто наявні обставини, що пом`якшують покарання, передбачені ч. 1 ст. 66 КК України.
Однак, обставини, що пом`якшують покарання, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України відсутні, оскільки добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не було визнано обставиною, що помякшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що відшкодував шкоду частково.
Крім того, суд першої інстанції призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , яке не виходить за дві третини від максимального розміру покарання визначеного ч.3 ст. 185 КК України.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про відсутність підстав для застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 вимог ст. 69-1 КК України.
Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370, ст. 373 КПК України.
Підстави для скасування вироку суду, передбачені ст. 409 КПК України відсутні.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задовленні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6
Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 11.08.2020 року щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3