Справа № 694/489/19 Провадження №1-кп/694/85/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

27.01.2021 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню №0000076 відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до ЄРДР 26.01.2019 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лієпая Латвія, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, за скоєння суспільно-небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 187 КК України,

із участю в судовому розгляді:

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6

особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної в період активного розвитку процесу з актуальною психотичною-маячною симптоматикою, проявами психопатоподібної поведінки, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, 26.01.2019 року близько 05:00 години в АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де з метою заволодіння грошима власника домоволодіння, із застосування металевого предмету у вигляді «фомки», вчинив напад на ОСОБА_7 , а саме наніс один удар кулаком правої руки в ділянку правої брови, один удар металевим предметом у вигляді «фомки» в ділянку передпліччя, при цьому погрожував фізичною розправою та заволодів грошовими коштами потерпілого в сумі 60 гривень. В результаті нападу ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді двійного перелому ліктьової кістки зі зміщенням, які згідно висновку експерта № 05-9-01/35 від 11.02.2019 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, рани в ділянці правої брови, які згідно висновку експерта № 05-9-01/35 від 11.02.2019 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та синців на повіках правого ока, на спинці носа, які згідно висновку експерта № 05-9- 01/35 від 11.02.2019 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій).

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він прийшов до потерпілого ОСОБА_7 до його домоволодіння увечері, заліз через вікно до будинку, оскільки він був зачинений та ліг спати, при цьому потерпілого в цей час в будинку не було, потім прокинувся та між ним і потерпілим розпочалася сварка. В процесі сварки він взяв «гвоздодер» та ударив потерпілого по руці, також ударом кулака розбив йому брову. Після чого потерпілий дав йому кошти в сумі 60 грн., оскільки напевно злякався, і він залишив його будинковолодіння. Вказав, що міг уникнути сварки та залишити домоволодіння, проте чому цього не зробив пояснити не міг. Боргу у потерпілого перед ним не було.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 є його прийомним онуком. У вказану дату ОСОБА_4 заліз до його будинку через вікно та напевне ліг там спати. Потерпілий боявся заходити до будинку. На ранок, коли він побачив, що увімкнулося світло то зайшов до будинку і між ними почалася сварка. ОСОБА_4 напав на нього і ударив його спочатку кулаком у брову, а потім фомкою по руці, при цьому він вимагав від нього гроші. Він перелякався за своє життя та дав йому гроші, потім пішов до сусідів.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він є сином потерпілого та у той день йому зателефонували зранку і попросили приїхати до батька. Батько перебував у сусідів, у нього була розбита брова та дуже боліла рука. Він пояснив, що вказані травми йому спричинив ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_9 , вказала що є старостою села, знає як ОСОБА_4 так і ОСОБА_10 проте про сварку між ними їй нічого не відомо.

Причетність ОСОБА_4 до вчиненого суспільно небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 187 КК України, підтверджується:

-даними протоколу огляду місця події від 26.01.2019 та фото таблицею до нього;

-показаннями потерпілого ОСОБА_7 , даними ним у судовому засіданні;

-даними протоколу огляду предметів від 26.01.2019;

-показаннями свідка ОСОБА_8 даними ним у судовому засіданні;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 28.01.2019.;

-даними висновка експерта № 05-9-01/35 від 11.02.2019;

Згідно з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, яке складене старшим слідчим слідчого відділу Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_11 та погоджено прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , причетність ОСОБА_4 у скоєнні суспільно-небезпечного діяння підтверджується доказами, але згідно висновку судово-психіатричної експертизи №83 від 13.03.2019 ОСОБА_4 виявляв та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїдну в період активного розвитку процесу з актуальною психотичною-маячною симптоматикою, проявами психопатоподібної поведінки, що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його звітності усвідомлювати свої дії та керувати ними, перешкоджає його правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, давати про них покази під час проведення слідчих дій та у судовому засіданні.

За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_4 виявляє клінічні ознаки активного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги з посиленим типом нагляду.

Суд, заслухавши прокурора, який підтримує клопотання, потерпілого, захисника та законного представника особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, які також просять задовольнити клопотання, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази вважає, що є всі підстави застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим типом нагляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 93, ч. 1 ст. 94 КК України до такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, вид яких визначається залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Пункт п. 1"е" даної статті, передбачає законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг.

Стосовно утримання осіб, які мають психічні розлади (п. 1 "е" ст. 5 Конвенції) Суд зазначає, що "їх може бути позбавлено волі або з метою проведення медичного лікування, або у зв`язку з потребами, що вимагає суспільство, або у зв`язку з медичними та суспільними підставами разом...» основна причина, чому Конвенція дозволяє позбавити волі осіб, зазначених у п. 1 "е" ст. 5 Конвенції, полягає не тільки в тому, що вони можуть представляти небезпеку для суспільства, а ще й у тому, що їх власні інтереси можуть потребувати їх утримання (п.37. Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року, справа «Горшков проти України», заява №67531/01).

Тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е». У зв`язку з останнім Суд повторює, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. рішення від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (п.99. Рішення Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року, справа «Анатолій Руденко проти України», заява №50264/08)

Згідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у суді встановлено, що дійсно мало місце вчинення суспільно небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 187 КК України; дане суспільно-небезпечне діяння вчинено саме ОСОБА_4 у стані неосудності, що підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи №83 від 13.03.2019, виявляє клінічні ознаки активного типу суспільної небезпеки, а тому слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим типом нагляду.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати відсутні.

Доля речових доказів повинна бути вирішена в порядку ст.. 100 КПК України.

Керуючись ч. 1, 3 ст. 94 КК України, ст.ст. 513, 516 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лієпая Латвія, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у кримінальному провадженні №0000076 від 26.01.2019 за підозрою його у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 187 КК України задовольнити повністю.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лієпая Латвія, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 187 КК України в стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази металевий предмет фомка в сейф-пакеті №4523790, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області - знищити .

На ухвалу можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення ухвали.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити прокурору та захиснику, законному представнику.

Суддя ОСОБА_1