ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/223/21 Справа № 197/878/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000206 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 16.11.2018 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 71 КК України та відповідно до п. п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_7 покарання приєднано частково покарання, невідбуте ним за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2018 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.
Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з дня затримання.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.
21.06.2020 року ОСОБА_7 вирвав два кущі рослини роду «конопля», які виростив на присадибній ділянці за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 знаходячись в полезахисній лісосмузі неподалік від АДРЕСА_1 , обірвав зі стебел листя та суцвіття, та став їх висушувати, з метою подальшого вживання як наркотичного засобу без мети збуту.
22.06.2020 року під час проведення санкціонованого обшуку, відповідно до ухвали Інгулецького районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає та зареєстрований ОСОБА_7 , працівниками поліції Широківського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області було виявлено та вилучено в господарській будівлі сухі рослини з цвітінням у сухому вигляді, які ОСОБА_7 незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту.
Відповідно до висновку експерта № 19/104-17/1/3/529 від 24.07.2020 року, надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору масою 13,769 г, вилучена 22.06.2020 року під час проведення обшуку на території зазначеного домоволодіння, є канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 12,555 г. Також було вилучено речовину масою 190,382 г, яка є канабісом, що віднесена до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, та речовину масою 145,101 г, що наркотичним засобом не являється. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 181,663 г.
Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
В апеляційній скарзі:
- обвинувачений просить вказаний вирок скасувати та направити справу на новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Зазначає, що йому не був роз`яснений зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин. До обвинувального акту додана його розписка про отримання цього акту та реєстру матеріалів досудового розслідування без зазначення кількості аркушів перелічених процесуальних документів. Посилається, що в матеріалах справи наявна розписка невідомої особи як його захисника без зазначення анкетних даних цієї особи про те, що вказана особа ніби-то отримала обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування без зазначення кількості аркушів цих документів.
На думку апелянта, частина досудового розслідування і процесуальних дій були проведені не органом досудового розслідування, а неуповноваженою на це особою, а саме, допити свідків (а.с. 18, 21) у справі проводили оперуповноважені, про яких відсутні відомості про те, що вони були уповноважені відповідним чином на проведення дізнання у справі.
Вважає, що всі процесуальні та слідчі дії, а також процесуальні документи складені незаконно призначеними прокурорами.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції було подано клопотання про закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки після скоєного він добровільно пройшов лікування від наркоманії.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
Суд першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 382 КПК України, розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, зазначивши у вироку про встановлені органом досудового розслідування обставини.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що йому не був роз`яснений зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, на думку колегії суддів є безпідставними та не відповідають дійсності, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме з заяви від 09.09.2020 року, яка особисто підписана ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_9 , ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою винуватість, та був згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України та згоден був з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку.
Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого, що в матеріалах справи наявна розписка невідомої особи, як захисника ОСОБА_7 , без зазначення анкетних даних цієї особи про те, що вказана особа начебто також отримала обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування без зазначення кількості аркушів цих документів, колегія суддів зазначає наступне.
В матеріалах справи міститься постанова про доручення призначити адвоката від 0.09.2020 року та доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_7 захисником ОСОБА_9 (а.с. 8). Саме ОСОБА_9 і приймав участь в якості адвоката на досудовому розслідуванні.
Отже і в цій частині доводи апелянта є безпідставними.
Що ж стосується клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про необхідність закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, або прекурсорів», вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
В Законі України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №63/95 ВР зазначено, що медичне обстеження обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія»; добровільне лікування лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлений діагноз «наркоманія» потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.
З наданої стороною захисту довідки КП КБЛПДДОР № 9083 від 29.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в лікарні з 08.12.2020 року по 18.12.2020 року з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів. Вживання каннабіноїдів зі згубними наслідками (F12.1).
Але ОСОБА_7 був засуджений оскаржуваним вироком 16 вересня 2020 року і лише в грудні 2020 року звернувся до лікаря КП КБЛПДДОР.
З довідки № 473/20, виданої Комунальним підприємством Широківська центральна районна лікарня Широківської районної ради Дніпропетровської області 17.08.2020 року вбачається, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога не перебував.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 має на меті у такий спосіб ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений кримінальний проступок.
Тому в даному випадку відсутні підстави для застосування ч. 4 ст. 309 КК України.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним, і тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4