Справа № 740/1193/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/561/20
Категорія - ст. 348 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 травня 2020 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Мотовилівка, Фастівського району, Київської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15,ч.3 ст.186, ст. 348 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 травня 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 186, ст. 348 КК України та йому призначено покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ст. 348 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 12 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 та ст.348 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати пов`язані з залученням експерта в розмірі 23 580 гривень 68 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь комунального некомерційного підприємства «Ніжинська центральна міська лікарня ім..Миколи Галицького» 14 933 гривні 77 копійок в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_9 .

Арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 12 січня 2020 року скасовано.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про перекваліфікацію дій його підзахисного на ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 345 КК України та призначення покарання в межах санкцій вказаних статей. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що факт проникнення обвинуваченого до будинку суд побудував на припущеннях, оскільки ОСОБА_8 стверджував, що хоча він і мав намір проникнути до будинку, але спрацювала сигналізація і, крім того, останній не міг за такий короткий проміжок часу проникнути до будинку та вилізти назовні, з огляду на те, що сигналізація спрацювала о 10.48 год., а група реагування прибула о 10.55 год. Захисник вважає, що судом також не було перевірено доводи обвинуваченого, що він не міг самостійно залізти через вікно з огляду на висоту від землі і враховуючи отвір у вікні, а тому набір ключів виявлений у нього міг знаходитися в сараї.

Вказує свою незгоду в частині кваліфікації дій Біди за ст. 348 КК України, при цьому адвокат стверджує, що судом було проігноровано та невірно викладено показання свідка ОСОБА_10 , що обвинувачений наніс удар ножем потерпілому, а потім замахнувся на нього, і ця обставина, на його думку, змінює формулювання обвинувачення. Апелянт вважає, що ОСОБА_8 завдав тілесних ушкоджень працівнику поліції з метою уникнення його затримання, а не з метою заподіяння смерті і випадковий збіг обставин та умислу обвинуваченого дозволив нанести удар у живіт мимо бронежилета, а тому його умисел був спрямований на умисне заподіяння працівнику поліції тяжкого тілесного ушкодження. Крім того, ОСОБА_8 намагався утекти від працівників поліції і знаряддя злочину не свідчить про його пряме пристосування для вбивства.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 11 січня 2020 року близько 10 год. 48 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, у невстановлений спосіб проник на огороджену територію господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому, розбивши вікно, проник через нього до кімнати житлового будинку, що належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрав набір ключів Дніпро-М 6-22 мм, на 8 позицій, без двох ключів, вартістю 229,47 грн.

Під час перебування ОСОБА_12 на території вказаного господарства, його дії були помічені ОСОБА_11 . Усвідомлюючи, що його дії помічені ОСОБА_11 , ігноруючи це, ОСОБА_13 з метою доведення злочину до кінця, тобто відкритого заволодіння чужим майном, направився до огорожі вищевказаного господарства та сховався за туалетом, де і був затриманий співробітниками поліції, не довівши злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, виконавши при цьому усі дії, які вважав необхідними для його завершення.

11 січня 2020 року о 10 год. 55 хв. за повідомленням на пульт централізованого спостереження УПО в Чернігівській області про спрацювання охоронної сигналізації в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , до вказаного господарства, діючи відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції про організацію службової діяльності органів поліції охорони під час виконання заходів з фізичної охорони об`єктів, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №577, прибула група реагування Ніжинського МВ УПО в Чернігівській області у складі поліцейського групи реагування Ніжинського МВ УПО в Чернігівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_9 (жетон №0033442) та поліцейського-водія групи реагування Ніжинського МВ УПО в Чернігівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_10 (жетон №0033434), які перебували у форменному одязі.

Помітивши на території господарства за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , який на той час перебував між огорожею та туалетом, поліцейський групи реагування Ніжинського МВ УПО в Чернігівській області старший сержант поліції ОСОБА_9 та поліцейський-водій групи реагування Ніжинського МВ УПО в Чернігівській області старший сержант поліції ОСОБА_10 , підійшли до нього. Після цього ОСОБА_9 представився та повідомив, що він є працівником поліції та перебуває при виконанні службових обов`язків, після чого пред`явив ОСОБА_14 вимогу підійти до них, на що той не відреагував. З метою припинення протиправних дій правопорушника, що виразилися у відкритому заволодінні чужим майном, його затримання та доставления до правоохоронного органу, поліцейський групи реагування Ніжинського МВ УПО в Чернігівській області старший сержант поліції ОСОБА_9 наблизився до ОСОБА_8 .

Не бажаючи підкоритись законним вимогам співробітників поліції, ОСОБА_8 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, розуміючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є працівниками правоохоронного органу і знаходяться при виконанні своїх службових обов`язків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ножом, який мав при собі, умисно наніс ОСОБА_9 один удар в область черевної порожнини зліва під бронежилет, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини в лівому підребер`ї з пошкодженням великого сальника га товстою кишківника, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, в тому числі у мить свого спричинення, після чого, продовжуючи свої дії спрямовані на заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_8 зробив спробу нанести ще один удар ножем в голову потерпілому, але свої дії не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки його рука була заблокована ОСОБА_10 .

З метою припинення протиправних дій ОСОБА_15 , що виразилися у замаху на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків та його затримання, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , відповідно до ст.ст. 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», застосовуючи до ОСОБА_8 фізичну силу вибили у нього з руки ножа та застосували спеціальний засіб - кайданки.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , та захисника-адвоката ОСОБА_7 , які висловились на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 15,ч.3 ст.186, ст. 348 судом першої інстанцій зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_8 до заволодіння майном потерпілої та відсутності умислу на вбивство працівника поліції. Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши показання:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який вину в інкримінованих йому злочинах не визнав та показав, що напередодні він приїхав до м.Ніжин і ночував в лісопосадці, де вживав спиртні напої. 11 січня 2020 року вранці він дуже замерз і вирішив залізти в якесь приміщення та погрітись. Прийшовши до крайнього домоволодіння, він проламав огорожу та зайшов до двору. Спочатку він вибив вікно в сараї, а потім пішов до будинку, де розбив вікно, поклав на підвіконня простирадло, але в цей час спрацювала сигналізація і він вирішив відійти від будинку, поки вона працює. Коли він відійшов від розбитого вікна, то побачив, жінку, яка йшла в напрямку будинку та автомобіль з мигалками. Він злякався та почав ховатися за туалетом, де намагався перелізти паркан, але побачив, що до нього наближаються дві тіні та щось кричать. Коли вони підбігли ближче, то він побачив, що це працівники поліції. Один з них наблизився до нього ближче і в цей час, не пам`ятає, як це відбулося, він наніс йому удар ножем.

- потерпілої ОСОБА_11 яка пояснила, що має дачний будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Будинок підключено до охоронної сигналізації Державної служби охорони. 11 січня 2020 року о 11 год., коли доходила до будинку, то побачила, що до її господарства під`їхав автомобіль працівників поліції державної служби охорони. З вулиці вона помітила, що по городу спокійно йшов незнайомий чоловік. Вона крикнула про це співробітникам поліції. На крик невідомий чоловік обернувся до неї та почав швидко рухатися в бік туалету до огорожі. Відразу за чоловіком побігли два співробітники поліції у форменому одязі. Коли вона зайшла на подвір`я, то невідомий уже лежав обличчям донизу, а працівники поліції намагалися надіти на нього кайданки. Під час огляду будинку було виявлено, що розбито два вікна та зник набір рожкових ключів, які пізніше вона побачила в сумці затриманого під час її огляду за участі понятих;

- потерпілого ОСОБА_9 який пояснив, що 11 січня 2020 року о 08.00 год він заступив на добове чергування в складі групи реагування Ніжинського МВ УПО в Чернігівській області разом із ОСОБА_10 . Він був одягнений у форменний одязі з наявними розпізнавальними знаками співробітника поліції та жетоном. О 10.год. 49 хв. 11 січня 2020 року на пульт надійшло повідомлення про спрацювання охоронної сигналізації в будинку за адресою: АДРЕСА_2 . На місці біля господарства він помітив жінку, яка кричала, що невідомий чоловік побіг від будинку в бік туалету, який розташований на території господарства. Він з ОСОБА_10 побігли на територію господарства, де наблизившись до невідомого чоловіка, він представився та повідомив, що є працівником поліції. Після цього він почав наближатися до невідомого чоловіка, який раптово зробив один крок вперед та правою рукою, в якій тримав ніж, якого він не бачив, наніс сильний удар лезом ножа в черевну порожнину зліва під бронежилет. Від отриманого удару він присів та тримався руками за живіт, а нападник зробив ще рух назустріч та намагався нанести йому ще один удар ножем в область голови. В цей час його напарник ОСОБА_10 заблокував удар, вибив з його рук ніж, та завалив особу на землю. Разом вони змогли надіти на нього кайданки та затримали, після чого викликали швидку та повідомили в поліцію. Затриманим виявився ОСОБА_8 ;

- свідка ОСОБА_10 згідно показань якого, близько 11 години ранку 11 січня 2020 року вони з ОСОБА_9 отримали повідомлення про спрацювання сигналізацію в приватному будинку на розбиття вікон. При під`їзді на місце він почув крик жінки, яка кричала, що невідомий чоловік ходить в неї у дворі. ОСОБА_9 , як старший наряду біг перший та кричав «Стояти поліція», а він біг за ним. Коли вони підбігли до обвинуваченого, ОСОБА_9 повідомив, що вони працівники поліції , і після цього він почув як останній крикнув «У нього ніж» і присів. Коли чоловік повторно замахнувся ножем, то він схватив його руку та заблокував її. Як саме був нанесений перший удар ОСОБА_9 він особисто не бачив, а бачив вже другий удар був націлений ніж в голову останнього. Після чого він разом з ОСОБА_9 викрутили ніж з рук обвинуваченого та одягли кайданки.

Встановлені судом обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, також підтверджується даними, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- рапорті міліціонера водія Ніжинського МВ УПО ОСОБА_10 , яким він повідомляє начальника Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області про нанесення ОСОБА_9 невідомою особою ушкоджень ножем при виконанні службових обов`язків;

- заяві ОСОБА_11 від 11 січня 2020 року на ім`я начальника Ніжинського ВП ГУНП про те, що невідома особа шляхом пошкодження вікна проникла до її будинку та намагалась скоїти крадіжку;

- протоколі огляду місця події від 11 січня 2020 року з додатками, згідно якого предметом огляду був будинок та господарство за адресою: АДРЕСА_2 . В ході огляду встановлено, що господарство огороджене, у будинку розбито два вікна. На розбитому великому вікні накладені покривала білого та червоного кольору. З середини будинку на підвіконні на покривалі лежить ключ ріжковий розміром 20х22. Також виявлено розбите віно в сараї. На земельній ділянці поряд з будинком виявлено та вилучено ніж та сумку з речами, серед яких був набір рожкових ключів «Дніпро М» з 6 ключами ( ОСОБА_11 у ході огляду вказала що це її ключі);

- протоколі затримання особи від 11січня 2020 року відповідно до якого ОСОБА_8 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст.348 КК України на території господарства за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 січня 2020 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до якого він впізнав ОСОБА_8 як особу, яка спричинила йому поранення;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 січня 2020 року за участю потерпілої ОСОБА_11 , відповідно до якого вона впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка проникла до її господарства;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 січня 2020 року за участю свідка ОСОБА_10 , відповідно до якого він впізнав ОСОБА_8 як особу, яка спричинила ОСОБА_9 поранення(т.1.а.п.97-99);

- протоколі огляду предмету від 11 січня 2020 року відповідно до якого огляд проведений за участі потерпілої ОСОБА_11 , предметом огляду був набір ключів, які як зазначила потерпіла, був викрадений з її будинку 11 січня 2020 року;

- протоколі огляду місця події від 11 січня 2020 року з додатками, відповідно до якого проведено огляд приймального відділення Ніжинської центральної міської лікарні, де у маніпуляційній кімнаті виявлено та вилучено куртку з поліцейськими шевронами, светр та футболку потерпілого ОСОБА_9 . Весь одяг пошкоджений наскрізним лінійним порізом та зі слідами крові;

- протоколі огляду предмету від 23 січня 2020 року, відповідно до якого предметом огляду був одяг вилучений в приймальному відділення Ніжинської центральної міської лікарні, який належить ОСОБА_9 . Вході огляду на куртці, светрі та футболці виявлено наскрізні отвори розміром 1,5 см, а на светрі та футболці маються сліди бурого кольору;

- протоколі огляду предмету від 16 січня 2020 року, згідно якого предметом огляду є ніж (довжина клинка 12,5 см, довжина ручки 10,5 см, ширина клинка біля руків`я 3,5 см), який вилучений на місці події;

- висновку та матеріалах службового розслідування Управління поліції охорони в Чернігівській області проведеного за фактом спричинення 11 січня 2020 року в м. Ніжині поліцейському групи реагування ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, з яких вбачається, що згідно затвердженого в книзі нарядів розрахунку сил та засобів Ніжинського МВ УПО на 11 січня 2020 року в склад наряду групи реагування з 8.00 год. на службовому автомобілі ЗАЗ Сенс н.з НОМЕР_1 заступили на службу працівники Ніжинського МВ: старший наряду поліцейський групи реагування старший сержант поліції ОСОБА_9 , призначений на посаду 01 жовтня 2018 року згідно наказу №256 о/с, спеціальний жетон №0033442 та поліцейський водій вказаного підрозділу ОСОБА_10 , спеціальний жетон №0033434;

- витязі з історії системи передавання тривожних сповіщень «Кронос» та стенограми переговорів між черговим головного пункту централізованого спостереження, відповідно до яких нарядом групи реагування та черговою частиною УПО, 11 січня 2020 року о 10 год. 48 хв. 28 с. надійшов сигнал «Тривога» (на розбиття вікон) з дачного будинку ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 . Інформацію відразу було передано наряду групи реагування ОСОБА_9 . Наряд прибув до будинку о 10 год. 54 хв. 30 с. У ході затримання особи на території господарства ОСОБА_9 отримав ножове поранення, після чого застосовуючи фізичну силу та спецзасіб кайданки, вони його затримали. Затриманим виявився ОСОБА_8 . Крім того, з долучених до висновку матеріалів, а саме роздруківки інформації щодо стану охоронюваного об`єкта вбачається, що спрацювання сигналізації відбувалося п`ять разів, а відкриття будинку власником відбулося об 11год.44хв.53сек.;

- висновку експерта від 17 лютого 2020 року №08 за результатами проведення судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_9 , згідно якого у ОСОБА_9 маються тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини в лівому підребер`ї з пошкодженням великого сальника та товстого кишківника, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, в тому числі і у мить свого спричинення, відповідно до п. 2.1.1а, 2.1.2., 2.1.3б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Вказане тілесне ушкодження заподіяне 11 січня 2020 року внаслідок однієї травматичної дії гострим твердим предметом, що має колюче-ріжучі властивості. По механізму спричинення дане тілесне ушкодження могло утворитися внаслідок удару предметом, що має колюче-ріжучі властивості, та володіє хоча б одним гострим краєм. Вхідний отвір розміром 2,5х0,5 см. В момент спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_9 був розташований напроти нападника, повернутий передньою поверхнею тулобу до дії травмуючої сили;

- висновку судово-психіатричного експерта №44, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлені клінічні ознака емоційно-нестійкого розладу особистості (F 60.3 за Міжнародною Кваліфікацією Хвороб 10-го перегляду). ОСОБА_8 за своїм психічним станом на період часу до якого відносяться кримінальні правопорушення у вчиненні яких він підозрюється міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 за своїм психічним станом на теперішній час може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення. У ОСОБА_8 виявлені клінічні ознака емоційно-нестійкого розладу особистості (F 60.3 за Міжнародною Кваліфікацією Хвороб 10-го перегляду), але за його психічним станом на теперішній час, примусові заходи медичного характеру йому не показані;

- висновку судово-психіатричного експерта №45, відповідно до якого у ОСОБА_8 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності, у зв`язку з чим наркологічне лікування йому не показане;

- висновку експерта № 280 від 06 березня 2020 року, згідно якого ринкова вартість набору ріжкових ключів марки «Дніпро М» 6-22 мм, на 8 позицій, розмірами 6х7, 8х9, 10х11, 12х13, 14х15, 16х17, 18х19, 20х22 мм, без врахування двох ключів розмірами 16х17 та 20х22, з урахуванням цін, які діяли на споживчому ринку на території України станом на 11 січня 2020 року, могла становити 229,47 грн.;

- висновку експерта № 19/10/1-145/СЕ/20 від 31 січня 2020 року згідно якого встановлено генетичні ознаки букального епітелію підозрюваного ОСОБА_8 ;

- висновку експерта № 19/10/1-143/СЕ/20 від 31 січня 2020 року згідно якого на генетичні ознаки слідів крові та клітин виявлених на руків`ї предмета, схожого на ніж, збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_8 ;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 24 січня 2020 року з долученою флеш-картою з відеозаписом результатів проведення слідчого експеременту за участю потерпілої ОСОБА_11 , в ході якого вона на території господарства відтворила обставини проникнення до її господарства, а саме: вказала місце з якого вона помітила чоловіка на своєму подвір`ї, місце знаходження викрадених ключів (в шафі в середині будинку), а також пошкоджені вікна і місце де було затримано ОСОБА_8 та знайдено його речі, а також показала ключ рожковий, який знаходився у ванній кімнаті;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 24 січня 2020 року з долученим оптичним диском з відеозаписом результатів проведення слідчого експеременту за участю потерпілого ОСОБА_9 , в ході якого він детально показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень та дії ОСОБА_16 після нанесення ножового поранення, а саме, що обвинувачений стояв напроти нього і правою рукою наніс удар йому в лівий бік в місце незахищене бронежилетом. В момент нанесення удару обвинуваченим вказав, що він підставив руку, але ушкодження уникнути не зміг. Також вказав, як обвинувачений повторно замахнувся в його бік та як ОСОБА_10 заблокував йому руку та завалив на землю;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 11 січня 2020 року з долученим оптичним диском з відеозаписом результатів проведення слідчого експеременту за участю свідка ОСОБА_10 , в ході якого він детально показав місце розташування ОСОБА_9 , обвинуваченого та його під час події, а також вказав, як обвинувачений повторно замахнувся ножем та він заблокував його руку.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень і доводи, викладені стороною захисту в апеляційній скарзі, були предметом дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 186 та ст. 348 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

В ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження посилання захисника, що показання обвинуваченого ОСОБА_8 спростовують його проникнення до будинку і його дій слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України з огляду на наступне.

Показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , та свідка ОСОБА_10 , як і протоколами впізнання за їх участі, підтверджується перебування ОСОБА_8 , на території будинковолодіння потерпілої ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події від 11 січня 2020 року встановлено пошкодження вікон у вказаному домогосподарстві. Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_11 та її показань в судовому засіданні, остання повідомила про крадіжку набору ключів, які знаходилися в середині будинку, крім того, в ході проведеного слідчого експерименту за участі потерпілої, яка вказала, місце знаходження набору ключів в тумбі в середині будинку, та показала ключ з набору, що залишився в всередині будинку. Також колегія суддів враховує, що відповідно до протколу огляду місця події на покривалі, яке залишив ОСОБА_8 , з внутрішньої сторони вікна виявлено ключ ріжковий розміром 20х22, якого не вистачало в комплекті, який виявлено під час огляду місця події в сумці ОСОБА_8 , що свідчить його залишення саме обвинуваченим після того, які він застелив покривало на підвіконня, щоб не порізатися об уламки розбитого ним вікна.

Також, колегія суддів визнає неспроможними доводи сторони захисту, що після розбиття скла ОСОБА_8 не проникав до будинку, а відійшов від нього, оскільки згідно показань потерпілої будинок не обладнаний звуковою сигналізацією, а обладнаний лише датчиками, які сигналізують на пульт охорони.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на короткий проміжок час між спрацюванням сигналізації та приїздом правоохоронців на місце, за який, на його думку, ОСОБА_8 , не встиг би проникнути до будинку, колегія суддів не може визнати такими, що заслуговують на увагу, враховуючи сукупність вищевикладених доказів, які в своїй сукупності доводять та беззаперечно підтверджують, що ОСОБА_8 , розбивши вікно, проник до житлового будинку, що належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрав набір ключів ріжкових «Дніпро М» з 6 ключами.

Доводи апеляції адвоката ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 за епізодом заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 намагався його таємно викрасти, але його дії не були доведені до кінці, а тому дії обвинуваченого необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.186 КК України на з ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів вважає непереконливими.

Так, чинний КК України визначає крадіжку як таємне викрадення чужого майна. Натомість грабіж відповідно до ст.186 зазначеного Кодексу - це відкрите викрадення чужого майна. Тобто, склади вказаних злочинів відрізняються за способом їх вчинення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 11 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, котра у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози як грабіж чи розбій.

Як було встановлено в ході судового провадження, обвинувачений ОСОБА_8 , заволодівши набором ключів з домоволодіння, був помічений потерпілою, після чого намагався залишити місце злочину, однак не встиг цього зробити та був затриманий працівниками поліції.

Наведене свідчить, що ОСОБА_8 , розумів, що його протиправні дії не залишилися непоміченими.

Колегія суддів вважає, що вище зазначена позиція сторони захисту є способом зменшення обсягу відповідальності за вчинене.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що матеріалами кримінального провадження у повній мірі доведено, що ОСОБА_8 , усвідомлював, що він був помічений особою, яка сприймала його дії як протиправні, та намагався залишити місце злочину з метою заволодіння викраденим майном.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але грабіж не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а тому суд кваліфікує його дії щодо заволодіння майном, яке належить потерпілій ОСОБА_11 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна(грабіж) поєднаному з проникненням у житло.

В ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження і доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_8 умислу на позбавлення життя працівника правоохоронного органу і його дії слід обвинуваченого слід перекваліфікувати на ч.3 ст.345 КК України.

Як було встановлено в ході судового провадження, потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 є працівниками Ніжинського МВ УПО в Чернігівській області і перебували при виконанні службових обов`язків та за повідомленням чергового виїхали на об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 , вони перебували на службовому автомобілі та були одягнені в формений одяг, під час переслідування обвинуваченого та в момент, коли той зупинився за туалетом біля забору, вони його неодноразово повідомили, що являються працівниками поліції. Тобто, обвинувачений мав можливість та міг ідентифікувати вказаних осіб, як працівників поліції.

За ст. 348 КК України відповідальність настає за вбивство або замах на вбивство працівника правоохоронного органу чи його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Частиною 3 статті 345 КК України передбачена відповідальність за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу або його близьким родичам тяжкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вирішуючи питання про наявність умислу у обвинуваченого на вбивство, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що сукупність всіх обставин вчиненого діяння, спосіб вчинення злочину та його знаряддя, а саме, нанесення удару ножем в ліву частину тулубу потерпілого в область життєво важливих органів, намагання повторно нанести удар ножем, а також динамічність дій ОСОБА_8 , його агресивну поведінку під час вчинення злочину, локалізація та ступінь тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, які є тяжкими за ознаками небезпеки для життя, в цьому конкретному випадку дають підстави суду зробити висновок про спрямованість умислу ОСОБА_8 саме на умисне вбивство ОСОБА_9 , яке не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що спрямованість умислу на позбавлення життя працівника правоохоронного органу свідчить той факт, що ОСОБА_8 , маючи обґрунтовану можливість усвідомити, що ОСОБА_9 , перебуває при виконанні службових обов`язків та перебуває у бронежилеті, наніс удар ножем саме в його незахищену частину тіла в область життєво важливих органів і майже миттєво намагався нанести ще один удар ножем, який був зупинений ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , що судом було проігноровано та невірно викладено показання свідка ОСОБА_10 , що обвинувачений наніс удар ножем потерпілому, а потім замахнувся на нього, і ця обставина, на його думку змінює формулювання обвинувачення, на переконання колегії суддів є намаганням захисту зменшити обсяг відповідальності та не відповідають дійсності, оскільки прямо спростовуються показаннями вказаного свідка наданими в судовому засіданні суду першої інстанції.

ВІдповідно звукозапису вказаного судового засідання свідок ОСОБА_10 прямо вказав, що після нанесення першого удару ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_8 намагався нанести другий удар потерпілому в область голови, який в той час присів, але він зміг перехватити руку обвинуваченого та викрутити ніж і надіти на останнього кайданки за допомогою ОСОБА_9 .

За наведених підстав, колегія суддів приходить до безумовного висновку про те, що вина ОСОБА_8 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а його дії, судом першої інстанції, кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, як не закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з проникненням у житло та за ст. 348 КК України, як замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вказаний висновок узгоджується з нормами ст. 65 КК України в якій зазначено, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має негативну характеристику. Прийняв до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановлених санкцій інкримінованих статей.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4