Номер провадження:1-кп/521/433/19
У Х В А Л А

03 червня 2019 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
заявника ОСОБА_6 ,Є
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси кримінальне провадження відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Благовещенськ, Амурської області, громадянина України, не одруженого, працюючого в ТОВ «ТИС» контейнерний термінал, який проживає: АДРЕСА_1 та зареєстрованого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 263 КК України, в порядку ч.1 ст. 89 КПК України, судимість є погашеною
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
До Малиновського районного суду м.Одеси надійшло клопотання ОСОБА_6 про визнання її в якості потерпілої.
Також, до Малиновського районного суду м.Одеси адвокатом ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 була подана скарга на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, яка була передана суддею Малиновського районного суду м.Одеси ОСОБА_8 судді Малиновського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 для її вирішення під час підготовчого судового засідання.
ОСОБА_6 підтримала клопотання та скаргу та просила суд визнати її потерпілою і залучити до розгляду справи. Також, просила задовольнити скаргу та скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання та скарги та просив відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 залишили вирішення питання на розсуд суду.
Положеннями ст. 303 КПК України встановлено певний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 6 ст. 55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб. Після того, як особа, яка перебувала у стані, що унеможливлював подання нею відповідної заяви, набуде здатності користуватися процесуальними правами, вона може подати заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 7 ст. 55 КПК України, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Отже, особа визнається потерпілою на підставі її заяви.

Згідно ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КПК України зазначено, що близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі;
Відповідно до ч.4 ст.2 Сімейного кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням. Між такими особами можуть існувати як особисті немайнові, так і майнові відносини, але вони будуть регулюватися не положеннями Сімейного кодексу, а нормами інших актів законодавства, зокрема Цивільним кодексом України.
відповідно до ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Відповідно до ч.2 ст.61 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч.3 ст.61 КПК України, цивільний позивач мас права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.

Отже, на підставі ст.61 КПК України суд вважає за необхідним залучити ОСОБА_6 в якості цивільного позивача та зобов`язати прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 допустити її до матеріалів кримінального провадження №0003339 від 25.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

У зв`язку із чим суд вважає за необхідним в задоволенні клопотання та скарги ОСОБА_6 відмовити та залучити ОСОБА_6 в якості цивільного позивача.

Під час підготовчого судового засідання прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 було заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у зв`язку з ризиками передбаченими ст. 177 КПК України.
ОСОБА_6 підтримала думку прокурора.
Обвинувачений та його захисник заперечували щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобо`язання.
Заслухавши сторони провадження, дослідивши матеріали клопотання суд приходить до наступного.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу в даному випадку суд враховує, що стаття 194 КПК України, яка регулює застосування запобіжного заходу, передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України та клопотання прокурора є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам згідно даного клопотання:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Суд критично ставиться до обґрунтування даного ризику прокурором, оскільки обвинувачений є особою не працюючою, джерел доходів не має, в попередньому судовому засіданні повністю визнав свою вину, добровільно відшкодовує збитки потерпілим, має сталі соціальні звязки за місцем проживання та реєстрації.
2) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Суд не враховує можливість, впливу на свідків чи потерпілих зі сторони обвинуваченого, не вбачає з досліджених матеріалів клопотання жодних підтверджень даного ризику та відхиляє його як недоведений.
3) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Наявність такого ризику суд вважає не доведеним з огляду те, що обвинувачений є особою раніше не судимою, за місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходило скарг чи зауважень, за останнім місцем навчання характеризується позитивно, має місце постійного проживання, висловлює чіткі наміри щодо працевлаштування з метою відшкодування шкоди потерпілим.
У даному випадку, наведені прокурором ризики є характеристикою можливої ситуації, що має невизначеність у результаті, при можливій наявності несприятливих наслідків, а не предметним обґрунтуванням існування ризиків, як таких.
Також, суд враховує, що стороною обвинувачення некоректно застосовані норми КПК України в частині обрання та продовження запобіжного заходу, до клопотання не надано доказів в обґрунтування існування заявлених ризиків.
У відповідності до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Прокурором не наведено фактичних даних про підтвердження підозри у тому, що ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового слідства та/або суду чи незаконно впливати на свідків, потерпілих чи вчинити інше правопорушення. Між тим, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України та даної справи, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді домашнього арешту є недоцільним, а клопотання таким, що не підлягає задоволенню.
У судовому засіданні захисником ОСОБА_5 було подано клопотання про повернення обвинувального акту стороні обвинувачення. В своєму клопотанні захисник вказував на анкетні відомості потерпілого, яка за обставинами криміналльного правопорушення водночас є загиблою, у зв`язку із чим повинна була визнана потерпілим одна особа з числа близьких з родичів чи членів сім`ї. Крім того, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_6 була допитана в якості потерпілої, а в подальшому їй було відмовлено у визнанні потерпілою, а від так викладені фактичні обставини кримінального правопорушення суперечить іншим відомостям зазначених у обвинуваль ному акті, а саме п.3 ч.2 ст.191 КПК України.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення даного клопотання та наголошував на відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки копію такого акту разом з реєстром матеріалів досудового розслідування було вручено обвинуваченому під розпис.

ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання захисника та просила відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вислухавши учасників провадження, перевіривши обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити в собі такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Крім цього, до обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування;

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Виходячи з положень норм КПК України, статус потерпілого законодавець визначає у певний спосіб. Так, статус потерпілого у особи виникає з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, що було судом вище зазначено.
В стадії підготовчого провадження суд уповноважений на перевірку обвинувального акту, який надійшов від прокурора, лише на відповідність вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України. З огляду на зміст обвинувального акту, наразі в ньому відсутні ознаки невідповідності вимогам вказаної статті. Зокрема, в обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які формально вказують на ознаки кримінального правопорушення за статтею Кримінального кодексу України, за якою кваліфіковані такі дії. Однак, суд не вправі на даній стадії процесу вдаватися до оцінки обставин обвинувачення з точки зору доведеності чи недоведеності провини обвинуваченого, що можна зробити лише під час судового розгляду.

Суд уповноважений надати оцінку обвинувальному акту лише з огляду на дотримання слідчим при його складанні вимог ст. 291 КПК України. Внесення чи невнесення слідчим чи прокурором до обвинувального акту додаткових відомостей, не передбачених вимогами ст. 291 КПК України, не викликає підстав для повернення судом обвинувального акту.

Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для повернення обвинувального акту прокурору з підстав, на які вказує захисник.

Прокурор вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Малиновському районному суду м. Одеси, підстав для повернення обвинувального акту прокурору не має і справа може бути призначена до розгляду.

Під час проведення підготовчого судового засідання суд не вбачає, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених ст. 284 КПК України. Також суд не знаходить підстав для повернення обвинувального акту прокурору.

Відповідно до ч.2 ст.314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до думки, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України можливо призначити до судового розгляду.
Керуючись ч.4 ст.2 СК Укпраїни, ст. ст. 3, 177, 234, 235, 314, 315, 371-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
В клопотанні заявника ОСОБА_6 про визнання потерпілою по кримінальному провадженню № №0003339 від 25.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України відмовити.

В задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілою по кримінальному провадженню № №0003339 від 25.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України відмовити

Залучити до провадження у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003339 від 25.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст.121 КК України, як цивільного позивача ОСОБА_6 .

Зобов`язати прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 допустити ОСОБА_6 до матеріалів кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003339 від 25.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст.121 КК України.
В задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на 60 днів, з обов`язком передбаченим ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до Малиновського районного суду м.Одеси; повідомляти Малиновський районний суд м.Одеси про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками по справі.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на співробітників Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту оголошення ухвали слідчого судді, тобто з 03 червня 2019 року. Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання припиняє свою дію 02 серпня 2019 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту стороні обвинувачення - відмовити.
Призначити судове засідання по кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на 12 червня 2019 року о 13 годині 00 хвилин в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси, розташованого по вул. Василя Стуса, 1 А, у м. Одесі.
В судове засідання викликати сторони по справі.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1