Провадження №1-кп/447/315/20
Справа №447/2309/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2020 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференц зв`язку у місті Миколаєві Львівської області кримінальне провадження №0000304, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 19.08.2020 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Булдичів Романівського району Житомирської області, українця, громадянина України, непрацюючого, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, засудженого 30.08.2017 Романівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, який зареєстрований та до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в ДУ «Миколаївська ВК №50»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , відбуваючи покарання в дільниці посиленого контролю (далі ДПК) Державної установи «Миколаївська виправна колонія №50» (далі МВК №50), яка знаходиться у с. Заклад, Миколаївського району Львівської області, будучи впродовж року, а саме 25.05.2020 підданим стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), терміном на 1 місяць, 18.08.2020 о 08 год. 45 хв. вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації ДУ «МВК №50», яка виявилася в тому, що ОСОБА_3 , згідно графіку чергування та розпорядку дня для засуджених, які відбувають покарання у ДПК, на серпень 2020 року, який затверджено 06.08.2020 начальником ДУ «МВК №50» ОСОБА_6 , та відповідно до ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України), 18.08.2020 повинен був чергувати та прибирати у ДПК і, будучи забезпеченим необхідним інвентарем для здійснення прибирання, в демонстративній, зухвалій і категоричній формі відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації установи в.о. начальника ДУ «МВК №50» ОСОБА_7 щодо прибирання житлового приміщення ДПК вказаної установи виконання покарань.

Крім цього, 12.08.2020 о 12:00 год. засуджений ОСОБА_3 , будучи черговим згідно графіку чергування та розпорядку дня для засуджених, які відбувають покарання у ДПК, на серпень 2020 року, який затверджено 06.08.2020 начальником ДУ «МВК №50» ОСОБА_6 , та відповідно до ст. 107 КВК України, після пред`явлення йому представником адміністрації начальником ДПК ОСОБА_8 законної вимоги приступити до прибирання прогулянкового дворика ДПК, в демонстративній, зухвалій і категоричній формі відмовився виконати вказану законну вимогу представника адміністрації установи.

Крім цього, 14.08.2020 об 11:00 год. засуджений ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні складу ДУ «МВК №50», під час повторної видачі йому одягу єдиного зразка за сезоном, на законну вимогу в.о. начальника ДУ «МВК №50» ОСОБА_7 отримати форму одягу, поставити свій підпис у відомості про отримання такого одягу та одягнути одяг єдиного зразка, в демонстративній, зухвалій і категоричній формі, порущуючи вимоги ч. 4 ст. 102 КВК України, відмовився виконати вказану законну вимогу представника адміністрації установи.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи, будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, і, яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у вигляді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України.

У ході досудового розслідування між прокурором Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості від 31.08.2020, відповідно до якої домовилися про наступне. ОСОБА_3 беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України. Крім того, ОСОБА_3 беззастережно визнає, що вказані обставини вчиненого ним кримінального правопорушення повністю підтверджуються доказами, зібраними в ході проведення досудового розслідування. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ст. 391 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості злочину, наявності обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, та обставини, що обтяжує покарання рецидив злочинів, у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Крім цього, сторони досягли порозуміння, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, щодо можливості часткового приєднання частини покарання за попереднім вироком (вирок від 30.08.2017 Романівського районного суду Житомирської області) та визначити остаточне покарання у виді 1 року 4 місяців позбавлення волі.

У судовому засіданні учасники судового провадження підтримали угоду про визнання винуватості.

Заслухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Дії обвинуваченого обґрунтовано кваліфіковані за ст. 391 КК України.

Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнає повністю.

Сторони угоди про визнання винуватості розуміють наслідки укладення та затвердження угоди. Обвинувачений розуміє, що він має право на судовий розгляд, а прокурор зобов`язаний довести кожну обставину кримінального правопорушення, також він розуміє, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде йому призначене у разі затвердження угоди і наслідки укладення угоди.

Укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Угода про визнання винуватості відповідає вимогам, встановленим КПК України, та не порушує права, свободи чи інтереси сторін кримінального провадження або інших осіб.

Покарання визначене в угоді про визнання винуватості відповідає вимогам КК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст. 370, 374, 475 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31.08.2020, укладену між прокурором Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , який є обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000304, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Романівського районного суду Житомирської області від 30.08.2017 та визначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку передбаченому ст. 394 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1