Номер провадження: 11-кп/813/307/21
Номер справи місцевого суду: 496/2551/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27.10.2020 р., відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біляївка Одеської області, громадянина України, українця, освіта вища, не працюючого, пенсіонер МВС України (на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді начальника Біляївського РВ ГУ ДМС України в Одеській області), не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- звільненого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою суду першої інстанції було задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження №0000530 від 24.04.2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - закрито.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави - скасовано.

Застава у розмірі 80000 гривень, яка була внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області повернута заставодавцю ОСОБА_10 .

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2017 р. (справа №522/8069/17, провадження №1-кс/522/7774/17) на грошові кошти у сумі 2000 доларів США номіналом 20 купюр по 100 (сто) доларів США, а саме купюри з серіями: FL 23373629А, КF 74459269 С, КВ04821094В, АК60940793 А, FL 00024815, КВ 31342678 D, КВ 19906716 L, FК 17896474 А, НВ 51123607 L, АВ 19558100 Q, HF 98700203 А, НЕ 59950951 С, КК 64183233 С, КВ 48765590 І, DА 16723711 А, КВ 85925452 Р, HF 87475545 D, КВ 19906711 L, НЕ 79364487 А, КВ 92195393 D, грошові кошти у сумі 1000 доларів США, номіналом 10 купюр по 100 доларів США наступних серій: КL 06075072 В, KL 87427188 D, НG 95256027 А, КВ 05334494 К, КВ 82284737 Н, КК 12855003 С, НF 26326805 F, КL 17573731 С, НG 79140146 А, КF 27327103 С, грошові кошти у сумі 8424 гривень, грошові кошти у сумі 130 доларів США, грошові кошти у сумі 50 Євро, службове посвідчення ОСОБА_7 № НОМЕР_1 від 28.08.2012 року, мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору, чоловічі брюки чорного кольору, які належать ОСОБА_7 .

Вирішено долю речових доказів:

- грошові кошти у сумі 2000 доларів США номіналом 20 купюр по 100 (сто) доларів США, а саме купюри з серіями: FL 23373629А, КF 74459269 С, КВ04821094В, АК60940793 А, FL 00024815, КВ 31342678 D, КВ 19906716 L, FК 17896474 А, НВ 51123607 L, АВ 19558100 Q, HF 98700203 А, НЕ 59950951 С, КК 64183233 С, КВ 48765590 І, DА 16723711 А, КВ 85925452 Р, HF 87475545 D, КВ 19906711 L, НЕ 79364487 А, КВ 92195393 D, грошові кошти у сумі 1000 доларів США, номіналом 10 купюр по 100 доларів США наступних серій: КL 06075072 В, KL 87427188 D, НG 95256027 А, КВ 05334494 К, КВ 82284737 Н, КК 12855003 С, НF 26326805 F, КL 17573731 С, НG 79140146 А, КF 27327103 С, мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору, чоловічі брюки чорного кольору повернуто власнику за належністю;

Вирішено долю інших речових доказів.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 зазначив, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з тим, що:

-суд в порушення ч. 1 ст. 126 КПК України не вирішив питання судових витрат, які становлять 9964 грн. 80 коп.;

-вирішуючи долю речових доказів (грошових коштів, 3000 доларів США, видані СБУ) суд першої інстанції повернув власнику за належністю, в той час як вказані грошові кошти повинні бути конфісковані в дохід Держави;

-суд порушив права потерпілої особи ОСОБА_11 , не викликавши його в судове засідання.

Посилаючись на наведені доводи, прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд зазначеного обвинувального акту в суді першої інстанції.

На вказану апеляційну скаргу захисником ОСОБА_8 були подані заперечення, в яких зазначено, що згідно протоколу огляду та вручення грошових коштів від 28.04.2017 року зазначені грошові кошти в сумі 3000 доларів США були виділені УСБУ в Одеській області, тобто виділені державою, яка є їх власником, тому повинні бути повернуті власнику (державі), а не конфісковані, як зазначено в апеляційній скарзі.

Крім того, захисником ОСОБА_8 в запереченнях на апеляційну скаргу зазначено, що грошові кошти не належали ОСОБА_11 , тому він не може бути потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Посилаючись на наведене захисник ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27.10.2020 залишити без змін.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, при цьому обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення у межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Дане кримінальне правопорушення за своєю класифікацією, визначеною ст. 12 КК України в редакції Закону №2617-VIII, з урахуванням положень ст. 5 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо у разі вчинення нею нетяжкого злочину, минуло п`ять років.
На момент розгляду місцевим судом кримінального провадження відносно ОСОБА_7 закінчився передбачений законом строк давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.
Зважаючи на це захисник ОСОБА_7 звернувся до суду із письмовим клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (т. 2 а.п. 168), яке в судовому засіданні підтримав та ОСОБА_7 надав свою згоду на звільнення, вказавши про розуміння наслідків такого клопотання та нереабілітуючих підстав. При цьому в судовому засіданні від 27.10.2020 року прокурор ОСОБА_12 проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , не заперечував. (т. 2 а.п. 174-175)
Заявлене клопотання на підставі вимог ч. 4 ст. 286 КПК України було предметом невідкладного розгляду суду першої інстанції. Наведена норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, апелянт не оспорює закінчення строків притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності та зазначений висновок місцевого суду апелянтом також не оспорюється.
За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Положеннями ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Аналіз статей 284 - 288 КПК України обумовлює висновок, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність саме цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
При цьому, визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним, законом не передбачено.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання провини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності, не може бути перешкодою в реалізації обвинуваченою особою свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.
Передбачений законом інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що підставою для ухвалення вироку зі звільненням обвинуваченого від покарання з підстав ст. 49 КК України може мати місце лише у випадку заперечення обвинуваченого щодо його звільнення від кримінальної відповідальності, що виходить з положень ч. 8 ст. 284 КПК України.
Отже, дотримуючись вимог, передбачених ст. 284, 286 КПК України, суд першої інстанції розглянув відповідне клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтовано звільнив його від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.
При цьому, суд відповідно до ст. 372 КПК України, зазначив в ухвалі правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яке інкримінувалося ОСОБА_7 , суть питання, що вирішується ухвалою, встановлені судом обставини щодо наявності передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні свого рішення.
Зокрема, суд зазначив подію, за якою ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, судом не встановлено обставин, які свідчать про зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст.49 КК України, наведена позиція сторони захисту і, зокрема самого обвинуваченого на підтримку заявленого клопотання. Тобто, суд установив усі обставини, необхідні для вирішення вказаного питання.
Саме така правозастосовна практика міститься в Постановах Верховного Суду, зокрема у справі №345/2618/16-к від 19 листопада 2019 року; у справі №730/67/16-к від 26 березня 2020 року.
В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з тим, що судом вирішено, що грошові кошти у сумі 3000 доларів США, які є предметом неправомірної вигоди, підлягають поверненню власнику за належністю та вважає, що вони повинні бути конфісковані в дохід держави.
Апеляційний суд не погоджується з вказаними доводами апеляційної скарги виходячи з наступного.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України, під час ухвалення судового рішення суд повинен вирішити питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів. Відповідно до пункту 5 вказаної норми гроші, цінності та інше майно, які були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно-небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Згідно протоколу огляду та вручення грошових коштів від 28.04.2017, який міститься в матеріалах кримінальної справи, грошові кошти у сумі 3000 доларів США були виділені УБСУ в Одеській області у рамках кримінального провадження №0000530 від 24.04.2017 для отримання доказів злочинної діяльності ОСОБА_7 , тому повинні бути повернути власнику (законному володільцю), а саме УСБУ в Одеській області за належністю.
Доводи апеляційної скарги прокурора, що судом першої інстанції не вжито заходів щодо виклику у судове засідання заявника у кримінальному провадженні - ОСОБА_11 , що позбавило його можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені статтями 56, 61 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000530 від 24.04.2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України потерпілого ОСОБА_11 не зазначено (т. 2 а.п. 151-162).
Одночасно апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо залишенням поза увагою суду першої інстанції, в порушення вимог ч. 1 ст. 126 КПК України вирішення питання судових витрат, а саме вартості проведеної експертизи у вказаному кримінальному провадженні, яка становить 9964 грн. 80 копійок.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що по справі були проведені експертні дослідження речових доказів, згідно акту №17-2514 від 10.07.2017 року вартість експертного дослідження становить 5208,00 гривень, відповідно акту №17-2515 від 11.07.2017 вартість експертного дослідження склала 4456,80 грн., що загалом становить 9964 грн. 80 копійок.
У відповідності до ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Враховуючи, що закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 зі звільненням його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України не є реабілітуючою обставиною, зазначена та підтверджена матеріалами кримінального провадження вартість проведених експертних досліджень підлягає стягненню з нього в дохід держави.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Пункт 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
У зв`язку з наведеним колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміненню в частині вирішення долі речових доказів грошових коштів та судових витрат. В іншій частині ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 413 , 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2020 р., якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України змінити.

Абзац 7 резолютивної частини ухвали суду першої інстанції викласти в наступній редакції:

Речові докази по справі, а саме грошові кошти у сумі 2000 доларів США номіналом 20 купюр по 100 (сто) доларів США, купюри з серіями: FL 23373629А, КF 74459269 С, КВ04821094В, АК60940793 А, FL 00024815, КВ 31342678 D, КВ 19906716 L, FК 17896474 А, НВ 51123607 L, АВ 19558100 Q, HF 98700203 А, НЕ 59950951 С, КК 64183233 С, КВ 48765590 І, DА 16723711 А, КВ 85925452 Р, HF 87475545 D, КВ 19906711 L, НЕ 79364487 А, КВ 92195393 D, грошові кошти у сумі 1000 доларів США, номіналом 10 купюр по 100 доларів США наступних серій: КL 06075072 В, KL 87427188 D, НG 95256027 А, КВ 05334494 К, КВ 82284737 Н, КК 12855003 С, НF 26326805 F, КL 17573731 С, НG 79140146 А, КF 27327103 С - повернути УСБУ в Одеській області за належністю.

Доповнити резолютивну частину ухвали суду першої інстанції абзацом наступного змісту:

Судові витрати за проведення експертизи в сумі 9964,80 (дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривні 80 коп.) стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави.

В іншій частині ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2020 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4