Справа № 204/5266/20
Провадження № 1-в/204/975/20
У Х В А Л А
10 вересня 2020 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
представника установи: ОСОБА_4 ,
засудженого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за поданням начальника Дніпровської УВП (№4) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України, -
18 серпня 2020 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшло подання начальника Дніпровської УВП (№4) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України. В обґрунтування клопотання зазначено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 04.05.2018 року. Під час тримання у Дніпровській установі виконання покарань №4, порушень вимог режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 11.05.2018 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП (№4). За період відбування покарання характеризується позитивно. Завжди дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. До праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має заохочення правами начальника установи. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, виконує їх законні вимоги. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Працевлаштований кухонним робітником. Вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається, зв`язки з рідними міцні, цінує. Засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2015 року року за ч.3 ст.407, ст.75,76 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлено для відбуття покарання в місця позбавлення волі строком на 3 роки. Початок строку : 02.05.2018 pоку, кінець строку : 02.05.2021 року. Станом на 22.07.2020 року відбув 02 роки 02 місяців 20 днів, більше 1/2 строку покарання. Адміністрація установи вважає, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення.
Представник Дніпровської установи виконання покарань №4 в судовому засіданні підтримав подання і просив задовольнити.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав поданння і просив задовольнити, звільнивши його умовно-достроково від подальшого відбуття покарання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання начальника Дніпровської УВП (№4) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, зазначивши, що на даний час засуджений своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення, а тому підстави для застосування до ОСОБА_5 ст.81 КК України відсутні.
Вивчивши матеріали подання, заслухавши представника установи, прокурора, засудженого, ознайомившись із характеристикою засудженого, його особовою справою, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-достракове звільнення від відбування покарання.
Згідно ч.1 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.
В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
В судовому засіданні встановлено, що згідно матеріалів особової справи засудженого, вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду від 27 квітня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.407 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 роки та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2018 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 , засудженого вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 27.04.2015 року за ч. 3 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненим від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75, 76, КК України з іспитовим строком на 3 роки, та направлено ОСОБА_5 для відбування покарання в місця позбавлення волі строком на 3 роки. Початок строку : 02.05.2018 pоку, кінець строку : 02.05.2021 року. ОСОБА_5 засуджений за нетяжкий злочин.
Станом на 10 вересня 2020 року ОСОБА_5 відбув більше 1/2 строку призначеного йому покарання, тобто більше половини строку покарання. Згідно характеристики, наданої адміністрацією Дніпропетровської установи виконання покарань №4 від 14.08.2020 року, ОСОБА_5 з 11.05.2018 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП №4, за період відбування покарання характеризується позитивно, завжди дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, дисциплінарні стягнення не застосовувалися, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має заохочення правами начальника установи. Працевлаштований кухонним робітником, до праці ставиться сумлінно.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка та ставлення до праці, як і виконання вимог адміністрації установи, є обов`язком кожного засудженого, а основною підставою для застосування ст.81 КК України щодо засудженого є доведення ним свого виправлення.
Аналізуючи питання щодо виправлення засудженого, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Встановлюючи підстави застосування ст. 81 КК України, суд, зокрема, наголошує на наступному.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 з 11.05.2018 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП №4, працює кухонним робітником. За період відбуття покарання 2018-2020 рік засуджений до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має два заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці: подяка від 28.12.2018 року, подяка від 25.05.2020 року. При цьому, як також встановлено в судовому засіданні, у листопаді 2019 року начальник ДУВП№4 вже звертався з поданням до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2019 року подання було задоволено. Однак, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 січня 2020 року ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2019 року, якою було задоволено подання адміністрації колонії та звільнено ОСОБА_5 , засудженого вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 7 днів, скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Дніпропетровської установи виконання покарань №4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України щодо засудженого ОСОБА_5 . Також, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 має два заохочення: подяку від 28.12.2018 року та подяку від 25.05.2020 року. При цьому, у 2019 році ОСОБА_5 заохочень взагалі не мав. Вищезазначене, на думку суду, вказує на ту обставину, що засуджений бажає настання лише формально юридичних підстав для застосування до нього положень ст. 81 КК України, без наявності оціночних підстав.
Дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст.9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того ж короткий проміжок часу за яким змінилася поведінка засудженого, згідно наданої характеристики, не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст. 81 КК України.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого не відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст. 81 КК України та не відповідають положенням ст. 9 КВК України, якою визначені основні обов`язки засудженого.
Обставини справи свідчать лише про наявність посередних (не негативних, не конкретно позитивних) чинників, які не дають змоги суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як посередня, став на шлях виправлення та виховання.
Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, на думку суду, засуджений своєю поведінкою не довів свого виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого відсутні.
З огляду на викладене суд приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні подання начальника Дніпровської УВП (№4) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 369-371, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні подання начальника Дніпровської УВП (№4) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.
Суддя ОСОБА_1