Номер провадження:1-кс/521/3446/20
УХВАЛА

28 липня 2020 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000065 від 18.06.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України про тимчасовий доступ до речей і документів, -

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

На виконання покладених Законом повноважень, у 2017 році ІНФОРМАЦІЯ_1 14.06.2017 за №2244-VII надано дозвіл дочірньому підприємству « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ЄДРПОУ - НОМЕР_1 ) на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, площею 0,8996 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Порядок надання земельних ділянок у користування регламентовано положеннями ст. 123-126 Земельного кодексу України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 2 та 3 цієї статті особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.
Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зазначені положення Земельного кодексу України нерозривно пов`язані із нормами ЗУ «Про землеустрій», у ст. 19 якого передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності.
Водночас, пунктом «г» ч. 1 ст. 28 цього Закону визначено, що розробники документації із землеустрою мають право виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору.
З аналізу вказаних норм вбачається, що після отримання відповідного дозволу щодо розроблення проекту землеустрою від ІНФОРМАЦІЯ_3 , суб`єкт господарювання зобов`язаний укласти договір з компетентною особою для розроблення документації із землеустрою та упродовж 6 місяців підготувати землевпорядну документацію для наданні її до ІНФОРМАЦІЯ_3 для її затвердження.

Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до повноважень визначених ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту та надання її у власність чи користування.

Утім, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру прав дочірнім підприємством « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не оформлено належним чином право користування земельною ділянкою, яка належать територіальній громаді міста Одеси.

Згідно із ч. 1 ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним.
Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Статтею 21 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно із п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Отже, незважаючи на чіткі норми законодавства щодо оформлення належного землекористування, дочірнім підприємством « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не оформило право користування земельною ділянкою, яка використовуються підприємством.

При цьому, незважаючи на вимоги закону органи місцевого самоврядування не вжили будь-яких заходів реагування для поновлення прав територіальної громади міста Одеси та не забезпечили надходження коштів за оренду плату до бюджету.

Водночас, органи місцевого самоврядування наділені широким колом повноважень для належного контролю за використанням земель, які перебувають у комунальній власності.

Так, п. б) ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.
Також, у ст. 19 ЗУ «Про землеустрій» зауважується, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належить координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності.
У зв`язку з цим, у ході досудового розслідування виникла необхідність у тимчасовому доступі до інформації, а саме: облікових регістрів (регістри бухгалтерського обліку по балансовому рахунку №64 «розрахунки за податками й платежами») дочірнього підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 2017 року по червень 2020 року, реєстраційні документи дочірнього підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (свідоцтво/виписка про державну реєстрацію юридичної особи, статут, протокол/рішення загальних зборів), копії податкових декларацій зі сплати за землю з 2017 року по червень 2020 року.

Вказані копії документів необхідні для встановлення обставин щодо нарахування та сплати коштів за користування земельною ділянкою, площею 0,8996 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищевказані документи перебувають у володінні дочірнього підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке зареєстровано, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за адресою: АДРЕСА_2 .

Прокурор просив розглянути клопотання без його участі та сторони, у володіння якої перебувають необхідні документи.
Перевіривши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Так, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчим та прокурором не вживалось будь-яких заходів, спрямованих на отримання зазначених в клопотанні відомостей та документів в інший, передбачений законодавством спосіб.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначене клопотання подано передчасно та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 132, 159-163 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000065 від 18.06.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні ДП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1