Справа № 159/6837/19
Провадження № 1-кп/159/113/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002032 від 03.11.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Паридуби Старовижівського району Волинської області, українця, громадянина України, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 01.11.2019 року, близько 13 год. 30 хв., діючи з прямим умислом та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, через хвіртку проник до території будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав металеву сітку загальною вагою 50 кг. та лом чавуну загальною вагою 7 кг., чим завдав ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 229,40 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю. Підтвердив те, що дійсно 01 листопада 2019 року викрав вказану сітку та металобрухт з території чужого будинку.У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, який підтверджує їх існування. В зв`язку з цим, суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням до сховища, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що ОСОБА_4 вчинено тяжке кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 185 КК України (ст. 12 КК України в редакції на час вчинення злочину).

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Суд враховує також те, що обвинувачений посередньо характеризується по місцю проживання, на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

Крім цього, суд враховує відсутність у потерпілого будь-яких претензій до обвинуваченого.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення (злочину).

Разом з тим, зважаючи на наведені вище обставини щодо особи обвинуваченого та з врахуванням думки прокурора, суд вбачає можливим виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства і щодо його є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 під час досудового розслідування не застосовувався. Підстав для застосування такого заходу щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили судом не вбачається, виходячи із даних про особу обвинуваченого та його належної поведінки.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1