Справа № 182/3344/20
Провадження № 1-кп/0182/988/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.08.2020 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2020 за № 0001457 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, з освітою 9 кл., який зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешкає у АДРЕСА_2 , не працює, не одружений, згідно ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 198 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 разом із особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження, приблизно о 08.30 год. 8 травня 2020 року прийшли до домоволодіння АДРЕСА_3 з метою з`ясування місцезнаходження свого рибацького приладдя, яке, на їх думку, перебувало у володільця вказаного домоволодіння - ОСОБА_5 .
Підійшовши впритул до домоволодіння АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 разом з особою, щодо якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження, побачили відчинену хвіртку, яка вела до території вищевказаного домоволодіння, та підійшли до будинку. Побачивши, що на території домоволодіння жодних осіб не було, у особи, щодо якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження, виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння будь-яким чужим майном, яке знаходилося у будинку АДРЕСА_3 .
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, особа, щодо якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження, приблизно в цей же час та перебуваючи в тому самому місці, не погоджуючи свої злочинні дії з ОСОБА_3 , попередньо впевнившись, що вхідні двері до будинку закриті та за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, ліктем лівої руки розбила скляне вікно, після чого особа, щодо якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження, через розбите вікно лівою рукою відчинила вхідні двері будинку АДРЕСА_3 , та проникла до вказаного будинку та пройшла до зали, звідки, продовжуючи свої злочинні дії, викотила з приміщення зали будинку велосипед темно-синього кольору «Україна», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 157 від 09.05.2020 становить 1 100 гривень, та який належить потерпілому ОСОБА_5 .
У цей же час ОСОБА_3 , побачивши злочинні дії особи, щодо якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження, разом з останньою та викраденим нею майном покинули територію домоволодіння та пішли по своїх справах до будинку АДРЕСА_4 . Там ОСОБА_3 , якому з метою збуту особа, щодо якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження, передала викрадений ним велосипед «Україна» темно-синього кольору, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, попросив свого знайомого ОСОБА_6 допомогти збути вказаний велосипед за грошову винагороду, на що останній погодився, так як не був обізнаний про злочинне походження майна, та по телефону запропонував своїй знайомій ОСОБА_7 придбати велосипед за 200 грн., на що остання дала свою згоду.
Після цього, приблизно о 09.30 год. 8 травня 2020 року ОСОБА_3 , будучи достовірно обізнаним про те, що велосипед темно-синього кольору «Україна» одержано злочинним шляхом, разом з ОСОБА_6 прийшли до будинку АДРЕСА_5 за місцем проживання ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_3 , знаючи про злочинне походження майна, передав ОСОБА_6 одержаний злочинним шляхом велосипед темно-синього кольору «Україна» для збуту ОСОБА_7 , а сам залишився осторонь від домоволодіння ОСОБА_7 , сховавшись за деревом. Після цього ОСОБА_6 продав велосипед ОСОБА_7 за 200 грн., які передав у розпорядження ОСОБА_3 . Отримані від збуту майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, грошові кошти у сумі 200 грн., ОСОБА_3 витратив на власний розсуд шляхом придбання за вказані кошти горілчаних виробів.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 198 КК України як заздалегідь не обіцяне отримання та збут майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) майна, одержаного кримінально протиправним шляхом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що у нього є знайомий ОСОБА_8 . У травні 2020 р. вони з ОСОБА_8 прийшли перевірити сітку, яку ставили для лову риби. Однак сітки не було. Коли поверталися назад, то вирішили зайти до ОСОБА_5 , щоб розібратися, так як зі слів охоронця та тещі, саме останній забрав сітку. Коли прийшли до ОСОБА_9 додому, то останнього вдома не було. Через незачинену хвіртку вони зайшли на територію домоволодіння. Тоді ОСОБА_8 , не домовляючись, підійшов до вікна та розбив скло у вікні, через розбите скло рукою з середини відчинив двері до будинку. Сам зайшов до будинку, він у будинок не заходив. Коли ОСОБА_8 вийшов з будинку, то викотив велосипед. Він зрозумів, що ОСОБА_8 велосипед вкрав. Потім ОСОБА_8 сказав, що йому велосипед не потрібний, його треба продати і попросив ОСОБА_6 продати вказаний велосипед. ОСОБА_6 зателефонував до якоїсь жінки і домовився про продажу велосипеду. Разом з ОСОБА_6 він пішов до тієї жінки. Однак у будинок до цієї жінки він не ходив, туди з велосипедом ОСОБА_6 ходив сам. Потім ОСОБА_6 вийшов і за велосипед віддав йому 200 грн. Після чого вони з ОСОБА_8 купили горілки та цигарок і пішли на берег. Розуміє, що не повинен був так робити. У вчиненому він щиро кається, зробив для себе належні висновки. Просить не позбавляти його волі.
У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена.
Його дії мають правильну правову кваліфікацію за ст. 198 КК України, як заздалегідь не обіцяне отримання та збут майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) майна, одержаного кримінально протиправним шляхом.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином (ст. 198 КК України).
Також суд ураховує обставини справи; особу винного.
Обвинувачений ОСОБА_3 згідно ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості (а.п. 35-36), не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо (а.п. 43-а). Також суд враховує що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.п. 38-39, 43), не одружений, на утриманні нікого не має.
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України суд вважає щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України - визнання вини.
При цьому, судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.
Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.
Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого скінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 198 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Строк дії запобіжного заходу домашнього арешту скінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1