Справа №:755/1575/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" липня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: потерпілої ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :
у провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000948 від 04 лютого 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, справа №755/1575/20.

24 червня 2020 року адвокатом ОСОБА_6 подано заяву про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 . В заяві він посилається на те, що під час судового розгляду даного кримінального провадження суддею не надано право потерпілій надавати покази російською мовою, дана обставина в майбутньому може порушити права його підзахисного, що по своїй суті свідчить про інші обставини, які викликають сумніви в неупередженості головуючої судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 . Крім того, суддею при допиті потерпілої задано питання, форма якого містила відповідь, після чого потерпіла фактично змінила свої покази та надала відповідь вказану у питанні судді, при чому підстави для зміни показів суддею у потерпілої не з`ясовано. Зазначені обставини у сукупності свідчать про наявність інших обставин, які підтверджують упередженість судді під час судового розгляду.

Враховуючи викладене, посилаючись на ст. 75, 80 КПК України адвокат ОСОБА_6 просить відвести суддю Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від участі в розгляді кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000948 від 04 лютого 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Крім того, в судове засідання не з`явився захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , однак від нього надійшло повторне повідомлення про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю у судовому засіданні в Києво-Святошинському районному судді Київської області.

У судове засідання прокурор не з`явились причини неявки суду не повідомив.

Потерпіла ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 проти заяви захисника ОСОБА_6 заперечували у зв`язку з їх необґрунтованістю, а тому просили в її задоволенні відмовити.

Особа, якій заявлено відвід суддя ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду заяви повідомлена належним чином, пояснень з приводу заявленого відводу не направила.

Враховуючи вимоги ст. 22, 26 та 81 КПК України, суддя вважає за можливе розглянути заяву про відвід у відсутність особи, яка звернулась із заявою.
Суддя вивчивши заяву про відвід, ознайомившись з долученими до неї матеріалами, заслухавши потерпілу та представника потерпілої, приходить до такого висновку.
Згідно ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Згідно ч. 1 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.
Відповідно до ч. 3 ст. 29 КПК України слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Крім того, згідно ст. 353 КК України перед допитом потерпілого головуючий встановлює відомості про його особу та з`ясовує стосунки потерпілого з обвинуваченим. Крім того, головуючий з`ясовує, чи отримав потерпілий пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, чи зрозумілі вони йому, і в разі необхідності роз`яснює їх, а також попереджає його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.
Допит потерпілого проводиться з дотриманням правил, передбачених частинами другою, третьою, п`ятою - чотирнадцятою статті 352 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 352 КПК України суд зобов`язаний контролювати хід допиту свідків, щоб уникнути зайвого витрачання часу, захистити свідків від образи або не допустити порушення правил допиту.
Згідно ч. 6 ст. 352 КПК України свідка обвинувачення першим допитує прокурор, а свідка захисту - захисник, якщо обвинувачений взяв захист на себе обвинувачений (прямий допит). Під час прямого допиту не дозволяється ставити навідні запитання, тобто запитання, у формулюванні яких міститься відповідь, частина відповіді або підказка до неї.
Відповідно до ч. 12 ст. 352 КПК України після допиту свідка йому можуть бути поставлені запитання потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, їх представниками та законними представниками, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також головуючим та суддями.
Згідно ч. 1 ст. 321 КПК України головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 321 КПК України головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.
Згідно положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норми ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Щодо підстав для відводу судді ОСОБА_7 , а саме наявності інших обставин, які викликають сумніви у її неупередженості (п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України), то слід зазначити, що потерпіла зазначила, що володіє українською мовою та розуміє її, є громадянкою України, хоча в повсякденному спілкуванні частіше використовує російську мову. Під час допиту в судовому засіданні надавала пояснення українською мовою, після уточнення даної обставини суддею. Не вважає, що порушено її права.
Крім того, щодо вимог допиту, то під час прямого допиту не дозволяється ставити навідні запитання, тобто запитання, у формулюванні яких міститься відповідь, частина відповіді або підказка до неї, однак суддя не є стороною кримінального провадження, а тому твердження не є обґрунтованими.
При розгляді даної заяви про відвід відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя застосовує як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Зокрема, оцінюючи доводи, зазначені у заяві про відвід в їх сукупності, та з урахуванням думки учасників судового розгляду, суддя вважає зазначені у заяві захисника ОСОБА_6 підстави щодо відводу судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 такими, що не ґрунтуються на вимогах ст.75 КПК України, тобто є сумнівними.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (Mironenko and Martenko v. Ukraine) від 10 грудня 2009 року № 4785/02, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Fey v. Austria», рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Wettstein v. Switzerland», заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Pullar v. The United Kingdom», рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
У зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 .

Керуючись ст. 22, 26, 75, 80, 81, 321, 352, 353, 369-372, 376, 395 КПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:
у задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1