ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 682/1293/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/378/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000039 від 30.01.2020 року, за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2020 року, -

в с т а н о в и л а:

Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області розглядається кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000039 від 30.01.2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області від 01 жовтня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців, до 29 листопада 2020 р. Також судом відмолено в задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на менш суворий. Зобов`язано керівництво ДУ Хмельницький слідчий ізолятор забезпечити направлення ОСОБА_7 на проведення необхідних медичних обстежень (АКТ головного мозку та УЗД серця) та надання необхідної йому медичної допомоги.

Продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства та погрозою застосування насильства, а відомості про зменшення чи відсутність ризиків, що були підставою для обрання йому запобіжного заходу, відсутні.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області від 01 жовтня 2020 року незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що суд не врахував належним чином важкий стан здоров`я ОСОБА_7 та дані про його особу.

Посилається на те, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.ст.184, 199 КПК України, оскільки до нього не додано копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

На думку апелянта, суд не надав оцінки чиннику руху кримінального провадження, а саме досудове розслідування закінчено, кримінальне провадження передано до суду і розпочато судове слідство, що зменшує ризик впливу на докази по справі.

Стверджує, що судом недостовірно вказано про залишення ОСОБА_7 судового засіданні 18 серпня 2020 року, оскільки останній покинув приміщення через не врегулювання поганого зв`язку під час відеоконференції та погіршення стану здоров`я.

На думку сторони захисту суд не спростував можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

Просить ухвалу Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області від 01 жовтня 2020 року в частині продовження ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 також вважає ухвалу Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області від 01 жовтня 2020 року незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що уже в судових засіданнях з`ясовано, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину вимагання і неправильно визначено розмір шкоди, завданої злочином потерпілому.

Просить ухвалу Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області від 01 жовтня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , яка підтримала подану апеляційну скаргу і, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до обвинуваченого менш суворий запобіжний захід; міркування прокурора, який рішення місцевого суду вважає законним та обґрунтованим і тому просить залишити його без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Висновок, викладений в ухвалі Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області від 01 жовтня 2020 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону, а при розгляді питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не допустив таких порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для його скасування.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу з зазначенням в ухвалі відповідних мотивів.

Суд першої інстанції встановив, що обставини, зазначені при обранні та, продовжені запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 існують і по даний час.

Також місцевий суд дійшов правильного висновку, що застосування на даній стадії менш суворого запобіжного заходу не є можливим, так як він не зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

За таких обставин, доводи апелянтів про недоведеність ризиків, визначених ст.177 КПК України та відсутність підстав для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Доводи захисника ОСОБА_9 про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 і неправильно визначений розмір шкоди, завданої злочином потерпілому стосується оцінки сукупності доказів з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою у вчиненні злочину, тобто тих питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а тому не можуть бути оцінені апеляційним судом при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Підстав для висновку про невідповідність клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вимогам ст.ст.184, 199 КПК України, як про це зазначає захисник ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

Клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 подано у відповідності до приписів ст.331 УПК України і відповідає основним вимогам кримінального процесуально закону, якими регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Оскільки завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого не є можливим, з метою уникнення обвинуваченим суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його заміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 29 листопада 2020 р.

На думку колегії суддів, продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано особу обвинуваченого, вирішено питання щодо надання йому необхідної медичної допомоги, а також всі обставини справи, з якими закон пов`язує вирішення такого питання.

Сам факт наявності у обвинуваченого постійного місця проживання, відсутність судимості, наявність сімї та двох неповнолітніх дітей, матері похилого віку не може бути підставою для застосування менш суворого запобіжного заходу, як про це ставить питання адвокат ОСОБА_8 , оскільки це жодним чином не спростовує наведені в ухвалі місцевого суду висновки про те, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, не зменшились і продовжують існувати.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 повністю узгоджується з вимогами ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, по справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав до її скасування, про що ставлять питання апелянти, не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.