Номер провадження: 11-сс/813/1008/20
Номер справи місцевого суду: 522/6801/20 1-кс/8059/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ТОВ «Гаврилівка» - адвоката ОСОБА_7 ,

представника власників майна ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника власника майна ТОВ «Гаврилівка» - адвоката ОСОБА_7 , представника власників майна ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000016, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2020 року частково задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_13 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000016, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України та накладено арешт на:

- речі та документи, які тимчасово вилучені 07.05.2020 в ході проведеного обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Хуторська, 24 в приміщенні магазину (кіоску) « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;
- речі та документи, які тимчасово вилучені в ході проведення обшуку за адресою: м. Одеса, пр-т. Академіка Глушка, 13/8, приміщення магазину (кіоску) « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;
- речі та документи вилучені в ході проведеного обшуку у транспортному засобі марки «Fiat Ducato», держаний номер НОМЕР_1 ;
- речі та документи, вилучені у ході обшуку, проведеного 07.05.2020 у магазині (кіоску) «Владівське Подвір`я», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 28/2;
- документи, предмети та грошові кошти вилучені в ході проведеного обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Агрономічна, 205 та в частині накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Агрономічна, 205 відмовлено.
Своє рішення про накладення арешту на зазначене майно слідчий суддя мотивував тим, що вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, яке було виявлене та вилучене під час проведення обшуків 07.05.2020 р. за адресою: м. Одеса, вул. Хуторська, 24, в приміщенні магазину (кіоску) « ІНФОРМАЦІЯ_1 », приміщення магазину (кіоску) « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: м. Одеса, пр-т. Академіка Глушка, буд. 13/8, у транспортному засобі марки «Fiat Ducato», держаний номер НОМЕР_1 , у магазині (кіоску) «Владівське Подвір`я», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 28/2, за адресою: м. Одеса, вул. Агрономічна, 205, може містити відомості про обставини вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, чи бути знаряддям вчинення злочину, а тому має значення речових доказів у кримінальному провадженні.
Щодо відмови у накладенні арешту на частину майна, вилученого під час проведення обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Агрономічна, 205, то слідчий суддя послався на те, що перелічені документи не стосуються податкової та фінансової звітності підприємства та мають відношення до періоду, який не стосуються періоду несплати податків, зазначеного у матеріалах кримінального провадження, а грошові кошти на які просив накласти слідчий арешт та які за твердженням слідчого могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення є необґрунтованим, оскільки факт їх походження підтверджується касовими ордерами.
Разом з цим слідчий суддя вважає, що слідчий у своєму клопотанні недостатньо обґрунтував підстави для накладення арешту на зазначене майно та застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до порушення прав власників вказаного майна.

Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційних скаргах, не погоджуючись з рішенням слідчого судді,
-представник власника майна ТОВ «Гаврилівка» - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду таким, що прийняте з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить ухвалу суду в частині арешту майна ТОВ «Гаврилівка», яке вилучено 07.05.2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно ТОВ «Гаврилівка» та зобов`язати його негайно повернути все арештоване майно.
Доводи обґрунтовує тим, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України. Вважає, що слідчі підрозділи Державної фіскальної служби України не є слідчими підрозділами органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, а відповідно не мають прав сторони кримінального провадження з боку обвинувачення передбачених КПК України та права на проведення досудового слідства. На думку адвоката стороною обвинувачення не доведена необхідність у накладені арешту на грошові кошти та 23 коробки документів, оскільки відсутні ознаки речового доказу, зазначені в ч. 1 ст. 98 КПК України, а вони прямо чи не прямо не підтверджують жодну з обставин, передбачених ч. 1 ст.85 КПК України. Вважає, що обшук за адресою: м. Одеса, вул. Агрономічна, 205 проведено з грубим порушенням ст. 232 та 236 КПК України, оскільки проведений в присутності одного свідка, а інший був неповнолітнім. Вказує, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України.
Також зазначає, що в порушення вимог п.1 ч.3, ч.5 ст. 132 КПК України відсутні докази і будь яке доведення обґрунтованої підозри. На думку представника посилання в клопотанні слідчого на «висновок економічного дослідження, складеного 05.02.2020 року судовим експертом», не є дослідженням судового експерта, оскільки наявність у особи диплома фахівця економіста не підтверджує його статус судового експерта, а тому це дослідження викликає великі сумніви у його достовірності з точки зору, як особи, яка його провела, так і способу його проведення (набір інформації та припущень, без дослідження документів чи податкової звітності). Вказує, що слідчий вилучив у ТОВ «Гаврилівка» усі документи, що перешкоджає господарській діяльності підприємства.
-представник власників майна ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, вказуючи на незгоду з прийнятим слідчим суддею рішенням. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно вилученого в результаті проведених обшуків.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги представника власника майна ТОВ «Гаврилівка» - адвоката ОСОБА_7 . Крім того посилається на те, що обшук проведений за адресами: вул. Ак. Глушка, 13/8, вул. Хуторська, 24 в м. Одесі та у транспортному засобі марки «Fiat Ducato», держаний номер НОМЕР_1 з грубим порушенням ст. 232, 236 КПК України.

-прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_12 вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого з ОВС другого відділу СУ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_13 про арешт майна, яке вилучене в ході обшуків.

Доводи обґрунтовує тим, що вилучені первинні фінансово господарські та інші документи, речі, чорнові записи є речовими доказами по кримінальному провадженню, можуть бути предметами експертного дослідження та за допомогою яких є можливість встановити усі обставини вчиненого злочину, встановити реальні об`єми реалізованої продукції, придбаної і реалізованої за готівку, реальні об`єми придбання ПММ, чисельну кількість працівників та інших відомостей, які мають значення для досягнення мети досудового розслідування та встановлення усіх необхідних відомостей.

Вказує, що арешт необхідно накласти з метою збереження речових доказів, проведення необхідних обов`язкових (першочергових) слідчих дій, судових експертиз, оглядів, подальшого забезпечення відшкодування спричинених збитків в особливо великих розмірах, сплати податків, зборів службовими особами ТОВ «Гаврилівка» та іншими причетними підприємствами.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, доводи представників власників майна, які підтримали апеляційні скарги у повному обсязі та просили їх задовольнити та заперечували проти апеляційної скарги прокурора; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг представників власників майн, а щодо поданої прокурором ОСОБА_12 апеляційної скарги поклався на розсуд суду; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви апеляційного суду.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Згідно з п.1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вищевказаних вимог Закону та практики ЄСПЛ, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у рамках зазначеного кримінального провадження.
З матеріалів кримінального провадження та клопотання старшого слідчого про арешт майна вбачається, що СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за фактом умисного ухилення ТОВ «ГАВРИЛІВКА» ( ) від сплати податку на додану вартість в розмірі 7451960 гривень, що є коштами в особливо великих розмірах.
07.05.2020 року з метою відшукання доказів, що вказують на факти ухилення від сплати податку службовими особами ТОВ «Гаврилівка» проведено обшуки за адресами: вул. Агрономічна, 205, м. Одеса, вул. Хуторська, 24, м. Одеса, вул. Ак. Глушко, 13/8, м. Одеса та у транспортному засобі марки «Fiat Ducato», держаний номер НОМЕР_1 , де виявлено та вилучено речі і документи, що можуть містити сліди вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому старший слідчий СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області звернувся до слідчого судді з клопотаннями про накладення арешту на вилучене майно під час обшуків, з метою збереження речових доказів та проведення судових експертиз.
В обгрунтування прийнятого рішення про накладення арешту на майно, яке зазначено в резолютивній частині ухвали, слідчий суддя послався на те, що вилучене в ході проведення обшуків майно може містити відомості про обставини вчинення злочину чи бути знаряддя цього злочину, повинні бути досліджені органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження та мають значення речових доказів.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді щодо того, що вилучені ході проведення обшуків документи та речі, а саме фінансові та бухгалтерські документи, на які було накладено арешт, з урахуванням необхідності проведення першочерговості слідчих дій та встановленого органом досудового розслідування факту ухилення від сплати ТОВ «Гаврилівка» податків підлягали арешту з метою їх збереження та проведення відповідних судових експертиз з цим майном, за допомогою яких є можливість встановити усі обставини вчиненого злочину задля досягнення мети досудового розслідування та встановлення усіх необхідних відомостей.

Щодо доводів апеляційної скарги представників власника майна про неможливість використання вилученого майна як доказу через незаконність проведення обшуку, під час якого вилучено документи та грошові кошти, оскільки проведені за участю неповнолітніх понятих апеляційний суд вважає необґрунтованими за наступними обставинами.
Як зазначено в апеляційних скаргах представниками власників майна обшук по вул. Агрономічна, 205 в м. Одесі та по вул. Балківська, 28/2 в м. Одесі проведений за участю неповнолітніх понятих. Проте, як убачається з матеріалів, долучених до клопотання, вони не містять жодних даних, які б підтверджували вік осіб, які приймали участь у слідчих діях. Таких доказів не було долучено ані під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого, ані під час апеляційного розгляду. При цьому, в апеляційній скарзі та в судовому засіданні представники з цього приводу посилалися лише на наявні у протоколі обшуку дані про народження понятих, що у даному випадку могло бути технічною опискою. На думку апеляційного суду ці обставини підлягають перевірці в ході проведення досудового розслідування чи судового розгляду судом першої інстанції.

Водночас апеляційний суд звертає увагу, що зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а тому апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо незаконності проведення обшуку. Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України доказів.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку протоколам обшуків, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про арешт майна, законність проведення обшуку, а також ухвалу суду про накладення арешту та копію журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для скасування заходу забезпечення у судовому засіданні.
Доводи адвоката ОСОБА_11 , про те що обшук по вул. Хуторська, 24 в м. Одесі не легалізований, оскільки слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку по вул. Хуторська, 42 в м. Одесі апеляційний суд вважає є безпідставними, оскільки відповідно до протоколу, обшук проводився саме по вул. Хуторська, 42, м. Одеса (а.с. 17). Вказане також підтверджується і клопотанням про передачу на відповідальне зберігання учасником обшуку ОСОБА_14 відповідно до якого остання вказала себе як реалізатора продукції ТОВ «Гаврилівка» по вул. Хуторська, 42 (Хуторська, 24) (а.с 23).
Безпідставними також є доводи захисників щодо невідповідності клопотання слідчого про арешт майна вимогам ст. 171 КПК України, оскільки, як вбачається з клопотання арешт на вилучене майно, перелік і вид якого вказаний у клопотанні, необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів і подальшого проведення експертизи та на обґрунтування якого слідчим додано додатки, які підтверджують мету та підстави необхідності у арешті майна та факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження особами таким майном.
Посилання сторони захисту у апеляційній скарзі на «висновок економічного дослідження, складеного 05.02.2020 року судовим експертом» на яке вказує орган обвинувачення матеріали клопотання не містять, а відсутність доказів і будь-якого доведення обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування не можуть беззаперечно вказувати на необхідність скасування ухвали слідчого судді та повинні бути перевірені в подальшому в ході досудового розслідування.

Безпідставними також є посилання представників про те, що вилучення майна перешкоджатиме діяльності товариства, оскільки вилучення відповідних фінансових та бухгалтерських документів стосується діяльності товариства за певний період, а саме до кінця 2019 року, що у даному випадку на даний час не може вказувати на неможливість здійснення діяльності ТОВ «Гаврилівка», в тому числі з огляду на не зазначення представниками конкретних фінансових документів, які на їх думку підтверджують зазначені обставини.

Апеляційний суд вважає непереконливими доводи адвоката щодо відсутності у слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області повноважень на проведення досудового розслідування, з посиланням на положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VIII від 21.12.2016 року (далі Закон), яким виключено «Розділ ХVІІІ-2. Податкова міліція» Податкового кодексу України, з огляду на таке.
Згідно із Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VIII від 21.12.2016 року, яким виключено «Розділ ХVІІІ-2. Податкова міліція» Податкового кодексу України, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року, крім пункту 133 розділу I (щодо виключення розділу XVIII-2) - з дня набрання чинності законом, який визначає правові основи організації та діяльності центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та інших осіб, з якими цей орган взаємодіє.
Тобто у Законі є пряме посилання на відстрочку набуття ним законної сили в частині виключення Розділу «ХVІІІ-2 «Податкова міліція», а з другого в Законі відсутня вказівка на пункт 134, що вказує на те, що зазначене питання викликає неоднозначне тлумачення, на думку апеляційного суду є очевидною технічною помилкою, яка потягнула за собою непослідовне та різне трактування вимог Закону судами України та учасниками кримінальних проваджень щодо ліквідації податкової міліції, що в свою чергу не сприяє виконанню завдань кримінального провадження та правосуддя в Україні, і це питання потребує законодавчого врегулювання рішенням Верховної ради України.
При цьому, посилання апелянта на існування попередньої практики апеляційних судів, не є підставою для прийняття аналогічного рішення даним складом колегії суддів, оскільки апеляційні суди, з урахуванням недосконалості законодавства, переслідуючи мету пошуку забезпечення належного балансу між дотриманням прав особи, щодо прав якої має місце втручання держави та виконанням завдань кримінального провадження, зокрема захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, мають відступати від позиції висловленої в попередніх рішеннях чи групи рішень, в тому числі з огляду на їх неефективність, неузгодженість, незбалансованість, або навіть помилковість.
На підставі викладеного апеляційний суд вважає непереконливими та безпідставними твердження апелянта щодо незаконності здійснення кримінального провадження старшим слідчим з ОВС 2 ВРКП СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області, який відповідно до вимог чинного законодавства України наділений повноваженнями на здійснення досудового розслідування кримінальних проваджень про злочини, віднесені до компетенції органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, одним з яких і є злочин, передбачений ч.3 ст.212 КК України, за ознаками вчинення якого внесено відомості до ЄРДР у даному кримінальному провадженні.
Надаючи правову оцінку рішення слідчого судді про відмову у накладенні арешту на частину майна, яке було заявлено слідчим у клопотання, апеляційний суд виходить з наступного.
Відмовляючи у накладені на частину майна, яке було вилучено слідчим по вул. Агрономічна, 205, м. Одеса, слідчий суддя вірно послався на те, що слідчим не було конкретизовано, яке саме відношення до матеріалів справи мають документи вилучені по вул. Агрономічна, 205, м. Одеса, що не стосуються податкової та фінансової звітності підприємства та в більшості знаходяться документи, щодо діяльності підприємства за період 2020 року, тобто поза межами строків, в рамках яких підприємством здійснено ухилення від сплати податків та відсутність даних про отримання вилучених грошових коштів злочинним шляхом.
Апеляційний суд погоджується з викладеними в ухвалі висновками слідчого судді і вважає, що вказане майно, яке вилучено під час обшуку, та на яке слідчий суддя відмовив у накладені арешту не відповідає критеріям ст. 170 КПК України і не має значення ретсового доказу, а тому на даній стадії досудового розслідування підлягає поверненню особам, у яких було вилучено.

В судовому засідання апеляційного суду прокурор вказав, що вилучене майно, на який не було накладено арешт було повернуто власнику, що підтверджено також представником власника вилученого майна - адвокатом ОСОБА_7 .

При цьому прокурором у судовому засідання апеляційного суду не наведено жодних обставин, які вказують на безпідставність висновків слідчого судді щодо відмови у накладенні арешту на частину вилученого майна та свідчать про необгрунтуваність поданої прокурором ОСОБА_12 апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, оскільки ці обставини спростовуються матеріалами провадження та дослідженими під час апеляційного розгляду доказами.
Висновки апеляційного суду.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.
У відповідності до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК України, згідно з якими апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду має право залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів вважає за необхідне залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скаргипредставника власника майна ТОВ «Гаврилівка» - адвоката ОСОБА_7 , представника власників майна ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_12 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000016, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4