УХВАЛА
Іменем України

11 грудня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявників: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України, в якій просили поновити строк для оскарження бездіяльності; визнати протиправною бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 щодо не ознайомлення їх з правами та обов`язками потерпілих після подачі заяви про скоєння відносно них кримінального правопорушення; скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 09.10.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 і ОСОБА_4 потерпілими у кримінальному провадженні №0001207 від 13.08.2020 року і зобов`язати визнати їх потерпілими.
В обґрунтування скарги заявники вказали, що у провадженні слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 перебувають матеріали кримінальному провадження №0001207 від 13.08.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 03.08.2020 року, якою зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4
30.09.2020 року заявники повторно подали заяву про визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні №0001207 від 13.08.2020 року. 06.11.2020 року заявники отримали постанову за підписом слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 , згідно якої їм відмовлено у визнанні потерпілими у кримінальному провадженні №0001207 від 13.08.2020 року.
Вважають оскаржувану постанову слідчого незаконною, такою, що порушує права та законні інтереси, і підлягає скасуванню. Так, постанова слідчого не є вмотивованою, так як не містить жодної підстави вважати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 особами, яким не завдано шкоди, зазначеної у частині першій ст.55 КПК України. У сторони обвинувачення не було очевидних та достатніх підстав вважати, що їм не завдано шкоду, та невизнання потерпілими і відмова слідчого у визнанні потерпілими позбавляє їх права і можливості дізнатись про хід досудового розслідування, ознайомитись з матеріалами досудового розслідування, подавати клопотання і оскаржувати бездіяльність і рішення слідчого в даному кримінальному провадженні.
У судовому засіданні заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у скарзі.
Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Суд, заслухавши заявників, дослідивши надані документи та матеріали кримінального провадження, оцінивши докази за скаргою, приходить до наступного.
Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно вимог ст. 303 ч. 1 п. 5 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.
Судом встановлено, що в провадженні слідчого другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 перебувають матеріали кримінального провадження №0001207 від 13.08.2020 року за ч.2 ст.382 КК України.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 03.08.2020 року , якою зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 щодо можливих неправомірних дій колишнього слідчого прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , що виразились у невиконанні рішення суду.
В ході досудового розслідування по зазначеному кримінальному провадженню до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, надійшло клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні.
Постановою слідчого другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 09.10.2020 року відмовлено у визнанні потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001207 від 13.08.2020 року за ч.2 ст.382 КК України (а.с.4 постанова).

Зокрема, згідно постанови, в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на даний час даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було завдано моральну, фізичну чи майнову шкоду не встановлено, в своєму клопотанні останні також не зазначають у чому саме виразилась шкода, тому у визнанні потерпілими їх на даний час слід відмовити.
Згідно матеріалів скарги, фактично заявники не погоджується з винесеною слідчим постановою від 09.10.2020 року про відмову у визнанні їх потерпілими.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Із змісту ч.5 ст.55 КПК України випливає, що у разі відмови особі у визнанні її потерпілою, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно вимог ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування.
У відповідності до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.
Частиною першою ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Разом з тим ч.5 даної статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ст. 110 КПК України, в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.
Суд вважає, що висновки в оскаржуваній постанові відповідають фактично встановленим обставинам і їм дана правильна кримінально-правова оцінка, названа постанова є законною і обґрунтованою, тому підстави для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні відсутні.
Разом з тим, судом встановлено, що досудове розслідування по кримінальному провадженні №0001207 від 13.08.2020 року триває.
Отже, на момент винесення слідчим другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 постанови про відмову у визнанні потерпілим від 09.10.2020 року органом досудового розслідування не було здобуто достатньо доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, також досудове слідство триває, а отже не проведено всі необхідні слідчі дії.
Таким чином, наявність постанови про відмову у визнанні потерпілим не перешкоджає в подальшому визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілими у кримінальному провадженні при наявності для цього підстав.
Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.
Враховуючи встановлені по кримінальному провадженню обставини, суд приходить до висновку, що постанова від 09.10.2020 року є обґрунтованою та винесеною відповідно до вимог КПК України на даному етапі досудового розслідування. При цьому, слідчий суддя також виходить з того, що відповідних належних та допустимих доказів заявниками при розгляді даної скарги також не надано, інші дані в матеріалах провадження відсутні.
Саме тому, суд вважає відмовити заявникам в задоволенні скарги.
Щодо вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про поновлення строку звернення до суду зі скаргою, суд вважає, що заявниками не пропущено строк, враховуючи дату отримання постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1