Справа № 461/5894/20
Провадження № 1-кс/461/5042/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові в режимі відеоконференції скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст.206 КПК України, -

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою, в якій просить постановити рішення про негайне звільнення ОСОБА_4 , який утримується в Установі виконання покарань м.Львова. В обґрунтування поданої скарги покликається на те, що його підзахисний ОСОБА_4 утримується в Установі виконання покарань у м.Львові без належних документів, які б давали на це підставу. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06.05.2020 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою. Термін вказаної ухвали минув, однак ОСОБА_4 з не звільнено з установи виконання покарань. Відтак, на підставі ст.206 КПК України, просить скаргу задоволити.

ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги скарги підтримали в повному обсязі, просили задоволити.

Прокурор в судовому засіданні вимоги скарги заперечив у зв`язку з безпідставністю такої. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Згідно вимог ч.ч.1-3 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя (суд) отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя (суд) зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Слідчим суддею встановлено, що вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської від 20.06.2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 та ч.2 ст.146 КК України та призначено остаточне покарання позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 визначено обчислювати з 16.01.2016 року. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення 21.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06.03.2019 року апеляційні скарги прокурора та представника потерпілих ОСОБА_6 залишено без задоволення, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 задоволено частково. Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.06.2018 року змінено в частині визначення порядку зарахування обвинуваченим строку відбування покарання, додатково зараховано їм у цей строк попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зокрема: ОСОБА_4 із 21.06.2017 року по 06.03.2019 року, в решті вирок суду залишено без змін.

В подальшому, постановою Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21.01.2020 року касаційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_9 задоволено частково. Ухвалу Львівського апеляційного суду від 06.03.2019 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Застосовано до ОСОБА_8 та ОСОБА_4 запобіжний захід, який до них було застосовано судом першої інстанції у виді тримання під вартою на строк, необхідний для вирішення питання щодо запобіжного заходу апеляційним судом, але не більше ніж на 60 днів.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06.05.2020 року клопотання прокурора задоволено, зокрема продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

На даний час кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 та ч.2 ст.146 КК України, передано на новий розгляд до Івано-Франківського апеляційного суду.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 утримується під вартою на підставі рішення компетентного суду.

Підстави визначені ст.206 КПК України щодо незаконного тримання ОСОБА_4 під вартою в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Питання обрання, скасування або зміни запобіжного заходу при розгляді справи в суді після надходження обвинувального акту, регулюється положеннями ст.331 КПК України.

Питання щодо продовження, зміни, скасування запобіжного заходу після надходження справи до апеляційного суду врегульовано у тому числі ст.401 КПК України.

Звертаючись до слідчого судді зі заявою з приводу незаконності тримання ОСОБА_4 під вартою, адвокат ОСОБА_5 посилається, зокрема на положення КПК України щодо строків дії ухвали про тримання особи під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст.197 КПК України). Доводи скарги захисника фактично зводяться до незгоди з судовим рішенням про застосування запобіжного заходу, зокрема ухвалою Львівського апеляційного суду від 06.05.2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу. Питання перегляду такого судового рішення та його виконання виходять за межі компетенції слідчого судді. Відтак, в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 12, 206,309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст.206 КПК України відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 10.08.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1