Провадження № 1-кп/185/30/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2020 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27 вересня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 (сто) годин. 27.08.2020 року знятий з обліку по відбуттю покарання у виді громадських робіт строком 100 (сто) годин,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -
ОСОБА_4 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року був засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
10 листопада 2016 року ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про відповідальність за ухилення від відбування покарання, про що у останнього було відібрано підписку.
Під час вказаного ознайомлення ОСОБА_4 в письмовому поясненні зазначив, що відпрацьовувати 100 годин громадських робіт відмовляється, відпрацьовувати їх не буде.
Засудженому ОСОБА_4 було роз`яснено ст.38 КВК України, порядок і умови відбування громадських робіт, що він повинен працювати по 4 години в день у вільний від роботи час, але не менше ніж 25 годин в місяць. ОСОБА_4 отримувати направлення до КПІ «Затишне місто» м. Павлограда для відпрацювання громадських робіт відмовився, про що письмово зазначив на направленні.
Також, під час ознайомлення з вироком суду, ОСОБА_4 надав письмово пояснення, в якому зазначив, що відпрацьовувати покарання у вигляді громадських робіт він не буде і що він попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності.
ОСОБА_4 діючи умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на нього вироком суду обов`язків йому загрожує кримінальна відповідальність, діючи у формі, бездіяльності, без поважної причини не з`являвся до КП «Затишне місто», для відпрацювання громадських робі та про причину не явки нікому не повідомив, чим ухилився від відбування громадських робіт.
Таким чином, ОСОБА_4 будучи в належній формі ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, присуджених йому вироком суду, достовірно знаючи про наслідки на виконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, порядку і умов відбування покараним, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, про що був письмово попереджений, ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилявся вір, покладених на нього обов`язків, не відбував громадські роботи в КП «Затишне місто», виправдувальних документів не надав, тим самим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, до якого його було засуджено за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року, тобто скоїв кримінальне правопорушення проти правосуддя.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, заявив про каяття та дав показання про те, що 27 вересня 2016 року він був засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 100 (сто) годин.
В листопаді 2016 року його було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджено про відповідальність за ухилення від відбування покарання про що у нього було відібрано підписку під особистий підпис. Однак він в письмовому поясненні зазначив, що відпрацьовувати 100 годин громадських робіт відмовляється, відпрацьовувати їх не буде. Наразі він у повному обсязі відбув вказане покарання.
Додав, що він щиро розкаюється у вчиненному, та жалкує з приводу зазначеної власної поведінки.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення і вважає зібрані у справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, у зв`язку з чим досліджувати інші докази немає ніякої необхідності.
З`ясувавши думку прокурора, захисника, кожного окремо, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 , в присутності його захисника, правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
Дослідивши, співставляючи та аналізуючи вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого ОСОБА_4 мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України - доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
При призначенні виду і розміру покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше був судимий, підлягає покаранню за вчинений ним кримінальний проступок.
У якості пом`якшувальних обставин суд враховує що обвинувачений повністю визнав свою провину, в скоєному розкаявся, наразі повністю виконав покарання за минулим вороком суду.
Обтяжуючих обставин судом не встановлено.
Наведені обставини, а також той факт, що обвинувачений притягається до кримінальної відповідальності за проступок, приводить суд до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 має бути засудженим за ч. 2 ст. 389 КК КК України до покарання у виді обмеження волі волі, в межах, санкції даної статті. але умовно, із застосуванням до призначеного покарання, положень передбачених ст.ст.75,76 КК України.
Речові докази у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.389 КК України.
ОСОБА_4 призначити покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі строком один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у виді обмеження волі строком один рік з іспитовим терміном один рік.
Зобов`язати ОСОБА_4 , у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком чинності не обирати.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_6