У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 29.10.2020 р., якою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та громадянина Республіки Азербайджан, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

-застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 грудня 2020 року.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 29.10.2020р. відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 грудня 2020 року .

_________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/812/845 /20 Слідчий суддя: ОСОБА_8
Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
про обрання запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник вважає ухвалу слідчого судді не обґрунтованою.

Стверджує, що зміст клопотання слідчого не відповідає вимогам п.6 ч.1 ст.184 КПК України та п.3 ч.1 ст.194 КПК України. Вказує, що в клопотанні слідчого не наведено доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

Зазначає, що слідчий в клопотанні посилається на відсутність у ОСОБА_6 постійного місця проживання та постійні зміни місця проживання підозрюваного, тоді як матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ОСОБА_6 проживав за кількома адресами, або ж змінював місце проживання.

Наголошує, що підозрюваний має постійне місце проживання в с. Маловодяне Долинського району, проживає разом із дружиною та малолітньою донькою. При цьому вказує, що підозрюваний позитивно характеризується за місцем проживання.

Вважає необґрунтованими посилання слідчого та слідчого судді на такі факти, як оренда житла ОСОБА_6 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Вказує, що даний факт не підтверджується договором оренди.

Окрім того, вказує на розбіжності в протоколі обшуку автомобіля.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В невстановлений досудовим розслідуванням час та за невстановлених обставин, ОСОБА_6 придбав гранату типу РГО (яка містить вибухову речовину), на корпусі якої мається маркування РГО-80-2189, з підривачем УДЗ з клеймувальним позначенням УДЗ-350 ф-6-89, яку зберігав при собі.
27.10.2020 року на автодорозі Н-11 на відстані 100 м від Баштанського кільця на території Вітовського району Миколаївської області проведено обшук автомобіля марки «Volkswagen» номерні знаки НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_6 , під час якого проведено особистий обшук
ОСОБА_6 , в ході якого у останнього в правій кишені брюк (в перчатці) виявлено гранату типу РГО (яка містить вибухову речовину), на корпусі якої мається маркування РГО-80-2189, з підривачем УДЗ з клеймувальним позначенням УДЗ-350 ф-6-89, яку вилучено до Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області.
Після проведення обшуку, о 19.30 годині 27.10.2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
За вказаним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2020 року внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, реєстраційний номер № 0000344.
28.10.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в незаконному придбанні та зберіганні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто, кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України, вчиненому за наступних обставин.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідча суддя зазначила, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не є достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, не забезпечить належної поведінки підозрюваного щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення ухвали без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Так, належним чином та з достатньою повнотою досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання відносно ОСОБА_6 такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Є правильним висновок слідчого судді про те, що надані прокурором докази, а саме: рапорт від 27.10.2020 року; протокол обшуку від 27.10.2020 року, довідки про категорію вибухонебезпечних виявлених вибухових матеріалів від 27.10.2020 р., 28.10.2020р., 29.10.2020р., рапорт від 29.10.2020 року; протокол обшуку від 28.10.2020 року за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 , доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.
Отже, не є слушними доводи апелянта щодо розбіжностей в протоколі обшуку автомобіля, оскільки, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі « W. Проти Швейцарії» від 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Відповідно до пункту 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєнню іншого злочину.
Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років , відповідно до вимог п.4 ч.2 ст. 183 КПК України стосовно нього може бути обраний запобіжний з ахід у вигляді тримання під вартою.

Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 причетний до вчинення інших кримінальних правопорушень, а саме незаконного придбання та зберігання вибухових речовин та пристроїв ще за одним епізодом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за фактом скоєння розбійного нападу по відношенню до ОСОБА_10 , не має постійного місця роботи та проживання, постійно змінює місце проживання на території України.
Отже, слідчий суддя обґрунтовано вважав доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Посилання захисника на позитивні характеристики та проживання разом з дружиною та малолітньою дитиною як на підставу для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виключають та не зменшують вищезазначених ризиків.
Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.
З огляду на наведене, доводи підозрюваного та захисника є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419,422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 29.10.2020р. відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: