ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1616/20 Справа № 204/7644/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000239 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2020 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині продовження строку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави до 16 січня 2021 року та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з використанням електронних засобів, також просить визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 обов`язків, передбачених КПК України.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею було порушено право підозрюваного на захист, так як слідчим суддею відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про залучення перекладача з вірменської мови, оскільки ОСОБА_9 за національністю є вірменом, і рідною мовою для нього є вірменська мова, він не в повному обсязі володіє українською мовою, розгляд справи було проведено без участі перекладача, що є порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що слідчим суддею необґрунтовано відмовлено адвокату ОСОБА_7 у наданні часу для ознайомлення з клопотанням про продовження строків запобіжного заходу та додатками до нього - шрифтом Брайля, або в іншому доступному для нього виді, та в наданні додаткового часу для оброблення інформації, що є дискримінацією за ознакою інвалідності, так як адвокат ОСОБА_7 є особою з інвалідністю І групи по зору, а саме незрячим.
В апеляційній сказі захисник наголошує на те, що досудове розслідування проводиться СВ УСБУ у Дніпропетровській області, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, 23, а тому вказане кримінальне провадження повинно розглядатись судом, у межах територіальної юрисдикції якого проводиться досудове розслідування, а саме Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська.
Зазначає, що 03.11.2020 року досудове розслідування внесене до ЄРДР за №0000239 завершено, тому постанова старшого слідчого ОСОБА_10 про визначення місця утримання ОСОБА_9 під час досудового розслідування втратила свою чинність та є недійсною, але не дивлячись на це, ОСОБА_9 , продовжують безпідставно утримувати у ізоляторі тимчасового тримання ВЗДС СБУ.
Наголошує, що аргументи та зміст клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 є необґрунтованими, так як копії заяв про вчинення кримінального правопорушення, копія заяви про залучення до провадження як потерпілого, копія протоколу допиту потерпілого - не є доказами причетності ОСОБА_9 до кримінального правопорушення, оскільки в заявах потерпілого, прізвище та ім`я підозрюваного не фігурує, потерпілий не ідентифікує невідому особу, яка здійснювала дзвінки з погрозами.
Копії відповідей оперативного підрозділу не містять об`єктивних доказів причетності ОСОБА_9 до кримінального правопорушення, так як містять загальні фрази, посилання на особу з голосом, схожим на ОСОБА_9 , та вказівку, що особою є ймовірно ОСОБА_9 , ін.
У протоколі огляду глобальної мережі Інтернет відсутні згадування про підозрюваного ОСОБА_9 , також протокол обшуку, протокол виготовлення ідентифікованих записів, протокол затримання та повідомлення про підозру - не містять об`єктивних доказів причетності ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення
Зазначає, що копії висновку лінгвістичної експертизи та копія висновку судової експертизи є сумнівними, тому стороною захисту ініційоване повторне проведення незалежної експертизи голосу, при цьому захисник зазначає, що фонограма з оптичного диску є копією, а встановити технологічні властивості фонограми за відсутності оригіналу та оригінального пристрою неможливо.
Копія вироку Індустріального районного суду м Дніпропетровська від 16.10.2018р. не є предметом цього кримінального провадження, а тому відомості щодо характеру підозрюваного є недопустимими для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Вказує на те, що вказані ризики у клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою є формальними та необґрунтованими, так як досудове слідство завершено, всі докази зібрано, експертизи проведені, свідки допитані.

Посилається на те, що слідчий у своєму клопотанні необґрунтовано зазначив, що підозрюваний ОСОБА_9 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 285 КК України, так як кваліфікація дій підозрюваного не тягне за собою автоматичне визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення до винесення вироку суду.

Зазначає, що ОСОБА_9 позитивно характеризується, має постійне місце проживання, працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, має вагітну дружину.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2020 року було задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 січня 2021 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним особливо тяжкого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, наявність судимості, а також враховуючи ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, експертів, у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити нове кримінальне правопорушення, продовжують об`єктивно існувати, а підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлені, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 16 січня 2021 року, без визначення розміру застави.
Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 11.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України.

6 квітня 2020 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2020 року, строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000239 від 11.02.2020 року продовжено до десяти місяців.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2020 року, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено до 28 листопада 2020 року.

3 листопада 2020 року ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_10 звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 на 60 днів.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання дотримані.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Відповідно до наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: - заявами-повідомленнями ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення; - протоколом обшуку від 06.04.2020 року за адресою АДРЕСА_1 ; - висновком судової експертизи відео- та звукозапису №19/104-19/80 від 18.03.2020, відповідно до якого мовлення диктора у фонограмі розмови, зафіксованої у файлі-стенограми розмови, належить громадянину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого.
Доводи сторони захисту щодо сумнівності висновку лінгвістичної експертизи, у звязку з чим стороною захисту ініційовано проведення повторної експертизи, та щодо оцінки матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання, не заслуговують на увагу, оскільки оцінка зазначених доказів на предмет іх допустимості та достатності для доведення вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень є задачею наступних етапів провадження відповідно до положень ст.89 КПК України щодо оцінки доказів на предмет допустимості судом, яким є згідно із п.22 ч.1 ст.3 КПК України місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, та вирішення судом питань встановлення вини саме під час ухвалення вироку, згідно із ст.368 КПК України.
При цьому, обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу і його продовження, окрім того, з матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів також враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі«Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі оцінки отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_9 до інкримінованого йому злочину.
Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується матеріалами клопотання, з чим погоджується колегія суддів.
Таким чином, доводи захисника щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_9 злочину, не можуть бути взяті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Слідчим суддею правильно встановлена наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінально правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.
Ризик щодо незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, експертів у цьому кримінальному провадженні обумовлюється тим, що після оголошення підозри ОСОБА_9 обізнаний про надання свідчень проти нього потерпілим ОСОБА_12 , а також наявність в матеріалах кримінального провадження експертних висновків, якими обґрунтовується підозра у скоєнні інкримінованого йому злочину, тому ОСОБА_9 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може впливати поза процесуальним шляхом на них та на інших осіб, які діяли за попередньою змовою з підозрюваним, оскільки встановлення особи та місцезнаходження цих осіб ще триває.
Також, наявність вищезазначеного ризику обґрунтовується матеріалами кримінального проводження, у яких встановлено обставини погроз фізичною розправою потерпілому ОСОБА_12 в разі його звернення до правоохоронних органів та невиконання умов щодо виплати грошових коштів підозрюваним.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_9 раніше судимий за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2018 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, що підтверджує наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення і повністю спростовує доводи захисника про те, що зазначені слідчим ризики є не обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості як доказу вказаного вироку на підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні злочину не є слушними, оскільки зазначений вирок врахований не як доказ вини підозрюваного, а як передбачена п.8 ч.1 ст.178 КПК України обставина щодо наявності судимості, що враховується при обранні запобіжного заходу, та яка перевіряється при продовженні строку тримання під вартою відповідно до ст.199 КПК України при оцінці обставин, які свідчать, що заявлені раніше ризики не зменшилися.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним, а також відомості щодо особи ОСОБА_9 , а саме, вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, які не спростовують ризики та не можуть бути достатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки заявлені ризики є реальними та продовжують існувати, а тому забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо лише шляхом продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою.
Доводи в апеляційній скарзі, що підозрюваний позитивно характеризується, має постійне місце проживання, працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, має вагітну дружину колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Завершення досудового розслідування не свідчить про те, що встановлені ризики зменшились при переході до іншої стадії судового провадження, настільки, що зявились підстави для зміни запобіжного заходу, оскільки в ході судового провадження суд має відповідно до ст.23 КПК України безпосередньо дослідити докази, отримати усно показання учасників кримінального провадження, і відповідно до ч.4 ст.95 КПК України обґрунтувати свої висновки лише безпосередньо дослідженими показаннями, а тому заявлені ризики, у тому числі, ризик щодо незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, експертів, які ще не допитані в ході судового розгляду, у цьому кримінальному провадженні, не зменшились.
Перевіривши представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки необхідно ознайомити ОСОБА_9 та інших підозрюваних, а також їх захисників з матеріалами вказаного кримінального провадження, але виконати вимоги ст. 290 КПК України неможливо до спливу строку тримання під вартою 23.11.2020 року.

Твердження в апеляційній скарзі захисника, що слідчим суддею було порушено право підозрюваного на захист, а саме відмовлено в задоволенні клопотання про залучення перекладача, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як відповідно до матеріалів справи ОСОБА_9 у 2004 році отримав громадянство України, а згідно із ст. 9 Закону України Про громадянство умовою до прийняття до громадянства України є, зокрема, володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування, окрім того, підозрюваний ОСОБА_9 неодноразово приймав участь в судових засіданнях та в повній мірі розумів державну мову, якою здійснюється судочинство, надавав відповіді на поставлені головуючим суддею питання. Під час апеляційного перегляду ухвали, що оскаржується, сторона захисту не заявляла клопотання щодо залучення перекладача. За вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2018 року щодо ОСОБА_9 також відсутні дані щодо участі під час його ухвалення українською мовою перекладача. Позиція сторони захисту про те, що підозрюваний не розуміє юридичних термінів, не вказує на необхідність залучення перекладача, оскільки для надання правової допомоги та розяснення суті юридичної термінології у підозрюваного є захисники. В п.8 рішення у справі К. проти Франції від 07 грудня 1983 року ЄСПЛ зазначив, що Конвенційне право на допомогу перекладача, що міститься в підпункті е) пункту 3 статті 6, очевидно, може бути застосоване тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використовуваної в суді, чи не розмовляє нею. А тому враховуючи вказані обставини, слідчим суддею обґрунтовано було відмовлено у залученні перекладача. Дана позиція узгоджується з правовою позицією Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 вересня 2018 року ( справа №751/601/17, провадження №21-324км18)
Доводи апеляційної скарги щодо порушення слідчим суддею права захисника ОСОБА_7 на ознайомлення з матеріалами клопотання, так як захисник є інвалідом по зору, суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до матеріалів справи у судовому засіданні суду першої інстанції адвокату ОСОБА_7 було надано на ознайомлення з матеріалами клопотання більш як 3 години, що не є меншим часом від встановленого ч.2 ст.184 КПК України часу для надання підозрюваному, обвинуваченому клопотання про застосування запобіжного заходу разом з матеріалами, та не свідчить про вчинення дискримінації щодо захисника в порівнянні з іншими учасниками процесу. При цьому під час апеляційного перегляду захисник пояснив, що користувався допомогою при ознайомленні помічника, але також бажав використати засоби для особистого ознайомлення з матеріалами більш детально.
Зазначене питання щодо особливостей надання правової допомоги адвокатом, який є інвалідом, не врегульоване КПК України.
Разом з тим, при реалізації адвокатами з обмеженими фізичними можливостями своєї професійної діяльності, а також у політичному та суспільному житті, на них поширюються права інвалідів, визначені міжнародними та національними нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст.2 Конвенції про права інвалідів спілкування включає не тільки використання абетки Брайля, а й спілкування за допомогою читців, а тому порушень ст.21 вказаної Конвенції під час розгляду клопотання колегією суддів не встановлено, оскільки слідчим суддею було вжито належних заходів для забезпечення адвокату з інвалідністю можливості ознайомлення з матеріалами клопотання за допомогою помічника адвоката. Вказані обставини також знайшли своє відтворення у Рішенні Ради адвокатів України від 10.06.2016 року № 135 щодо питання забезпечення реалізації адвокатами з обмеженими фізичними можливостями (інвалідами) права на професійну діяльність, відповідно до якого адвокат може безперешкодно користуватися послугами спеціальних помічників і посередників, зокрема, провідників, читців і професійних сурдоперекладачів тощо (статті 4, 9, 20, 26, 29 Конвенції про права інвалідів), тобто технічних асистентів, це стосується і допомоги адвокату-інваліду по зору у прочитанні матеріалів провадження/справи через ознайомлення із ними технічним асистентом (провідником, читцем тощо) або застосування адвокатом -інвалідом технічних засобів фіксування будь-якої процесуальної дії.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо відмови слідчим суддею у наданні для ознайомлення матеріалів кримінального провадження шрифтом Брайля або іншому доступному виді не є слушними, оскільки слідчим суддею було надано час на ознайомлення адвокату за допомогою помічника.
Також колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги захисника щодо надання переваги стороні обвинувачення та його дискримінації. Так, захисник ОСОБА_7 був допущений до участі у справі після відмови підозрюваного від іншого захисника ОСОБА_8 , йому був наданий час для ознайомлення з матеріалами клопотання за допомогою помічника, ним було подано письмове заперечення на клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підготовлене захисником ОСОБА_8 , з додатками, реалізовано право на заявлення клопотань, відводів, надання пояснень, а тому обмежень в реалізації стороною захисту своїх прав колегією суддів не встановлено.
Доводи апеляційної скарги захисника про порушення правил територіальної підсудності розгляду клопотання слідчого апеляційний суд вважає необґрунтованим, так як відповідно до матеріалів справи органом досудового розслідування є слідчий відділ УСБУ в Дніпропетровській області та відповідно до наказу №147 від 02 вересня 2020 року УСБУ в Дніпропетровській області визначено місце розташування слідчого відділу у службовому приміщенні за адресою: м. Дніпро, просп. Нігояна, 35-а, що територіально відноситься до Чечелівського району м.Дніпра та в межах юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, тому, на думку суду апеляційної інстанції, слідчим суддею не допущено порушень правил територіальної підсудності розгляду клопотання слідчого.
Оскільки під час розгляду клопотання враховуються конкретні обставини провадження, при цьому, в матеріалах клопотання, що перебувало на розгляді у слідчого судді, наявний наказ №147 від 02 вересня 2020 року УСБУ в Дніпропетровській області щодо визначення місця розташування слідчого відділу, колегія суддів вважає, що слідчим суддею не було порушено положень ч.2 ст.199 КПК України, відповідно до якої клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Зазначена позиція також не суперечить ухвалам Верховного Суду від 18.05.2020 року у справі №607/5480/20 та від 23 квітня 2020 року у справі № 607/4214/20, якими визначалася підсудність за місцезнаходженням органу досудового розслідування.
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження сторони захисту про неприпустимість використання в клопотанні слідчого формулювань, які констатують вчинення особою злочину або винуватості у вчиненні злочину, оскільки в клопотанні слідчим вказано про встановлені досудовим розслідуванням обставини, наявність підозри та обґрунтування її доказами, та такі твердження не можуть розцінюватись як висновок про доведення винуватості підозрюваного, що є завданням стадії судового розгляду кримінального провадження.
Твердження захисника про незаконність місця утримання ОСОБА_9 під вартою в ізоляторі тимчасового тримання ВЗДС СБУ суд не може визнати належним обґрунтуванням скасування ухвали слідчого судді, оскільки порушені захисником питання стосуються порядку виконання ухвали слідчого судді і підлягають вирішенню відповідно до положень статті 206 та розділу VIII КПК України.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного та вважає, що підстави, на які послався слідчий суддя, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_9 , виправдовують його подальше тримання під вартою.
Слідчий суддя відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, що передбачає право не визначати заставу щодо злочину, вчиненого із застосуванням погрози насильства, обґрунтовано не визначив заставу, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні дій із створенням небезпеки для життя та здоров`я людей та з висловленням погроз ОСОБА_13 .
Враховуючи наведене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , даних про особу підозрюваного, при відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив строк тримання під вартою ОСОБА_9 .
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2020 року - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2020 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4