КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 199КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , тапідозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року частково задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 18 жовтня 2020 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 210 100 грн. у національній грошовій одиниці, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, розлученої, має на утриманні 5 дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягувалась до кримінальної відповідальності,
яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України.

Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, та прийшов до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 .
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , та підозрювана ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.
Захисник ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованих кримінальних правопорушень та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує, що зазначений фактичний час затримання у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, не відповідає фактичним обставинамта ст. 209 КПК України, оскільки підозрювану фактично затримано 23.06.2020 о 06.26. Стверджує про відсутність підстав для затримання, те, що підозрюваній не надано право на негайне повідомлення інших осіб про її затримання і місце перебування, те, що уповноваженими особами, які здійснили затримання, не повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області, у зв`язку із чим протокол затримання особи є недопустимим доказом.
Також захисник зазначає, що слідчим у клопотаннінаведено перелік обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, однак не вказано значення процесуальних дій для досудового розслідування та судового розгляду. Стверджує, що за змістом клопотання, стороною обвинувачення вину підозрюваної вже встановлено. Додає про порушення правил територіальної підслідності.
У підсумку апелянт звертає увагу суду на те, що підозрювана має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей та мати пенсіонерку. Додає про незадовільний стан здоров`я підозрюваної.
Підозрювана ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить пом`якшити міру запобіжного заходу або зменшити суму застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги підозрювана зазначає, що не має відношення до даного кримінального провадження. Стверджує, що має свідків злочину, в якому сама виступає як свідок. Додає, що має на утриманні 5 неповнолітніх дітей.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та підозрюваної задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №002992, відомості про яке 07.07.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України.
23.06.2020 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24.06.2020 року застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 19.08.2020 року продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до шести місяців, тобто до 23.12.2020 року.
11.08.2020 слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , яке ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року задоволено частково та продовжено щодо ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 18 жовтня 2020 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 210 100 грн. у національній грошовій одиниці, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень та посилання підозрюваної на відсутність доказів її причетності до даного кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваною інкримінованих їй кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_10 від 07.04.2020, протоколі допиту ОСОБА_11 від 15.06.2020, протоколі допиту ОСОБА_12 від 07.04.2020, протоколі допиту ОСОБА_13 від 28.05.2020, протоколом допиту ОСОБА_14 від 07.04.2020, протоколі допиту ОСОБА_15 від 23.04.2020, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_14 від 07.04.2020, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_15 від 23.04.2020, протоколі допиту ОСОБА_16 від 29.05.2020, протоколі допиту ОСОБА_17 від 07.05.2020, протоколі допиту ОСОБА_18 від 19.06.2020, протоколах обшуку від 23.06.2020, протоколі за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 01.06.2020.

Твердження підозрюваної про те, що вона має свідків інкримінованого їй кримінального правопорушення, в якому сама виступає в якості свідка, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання сторони обвинувачення, оскільки слідчим в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.
Доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Посилання апелянтів на те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей та мати пенсіонерку, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки навіть з урахуванням наявних у підозрюваної соціальних зв`язків, запобігти яким можливо саме через застосування запобіжних заходів.
Доводи захисника стосовно незадовільного стану здоров`я підозрюваної заслуговують на увагу, проте не можуть бути підставою для скасування застосованого запобіжного заходу, оскільки відсутні відомості медичного характеру про неможливість перебування підозрюваної в умовах слідчого ізолятора, а запобігання ризикам неналежної процесуальної поведінки неможливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.
Посилання захисника на те, що у відповідності до змісту клопотання, стороною обвинувачення вже встановлено вину підозрюваної, слід визнати непереконливими, оскільки слідчий у своєму клопотанні вказує про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованих кримінальних правопорушень і посилання на матеріали, що підтверджують вказані обставини.
Твердження захисника про те, що слідчим у клопотаннінаведено перелік обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, однак не вказано значення процесуальних дій для досудового розслідування та судового розгляду, на переконання колегії суддів, не свідчить про порушення в діях сторони обвинувачення вимог п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України, яка не містить обставин, про які наголошує захисник.

Доводи сторони захисту стосовно порушення правил територіальної підсудності, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, з урахуванням наявної у матеріалах провадження постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 22.06.2020, відповідно до якої досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні, а саме №002992 доручено СУ ГУ НП в Київській області, що розташоване за адресою м. Київ, вул. Святошинська, 2-А (а.с. 123 оборот 124 т. 1).
Доводи апеляційної скарги щодо незаконного затримання підозрюваної,не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 194 КПК України.

Так, представленими в апеляційний суд матеріалами встановлено, що протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.06.2020 року містить підстави затримання, дату його складання, фактичний час та місце затримання, дані про те, що підозрювана повідомила адвоката ОСОБА_19 про своє затримання. Підстави сумніватися в правильності даних викладених у протоколі, у колегії суддів відсутні.

Твердження захисника про те, що зазначений у протоколі фактичний час затримання підозрюваної не відповідає фактичним обставинам, оскільки підозрювану затримано 23.06.2020 о 06 год. 26 хв., тобто з початку слідчої (розшукової) дії, а саме обшуку квартири, не знайшли свого підтвердження, з урахуванням положень ч. 3 ст. 236 КПК України, відповідно до якої, слідчий має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку, що мало місце в даному випадку. Порушень в діях сторони обвинувачення вимог ст. 208 КПК України, колегією суддів не встановлено.

Посилання адвоката на те, що уповноваженими особами, які здійснили затримання, не повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області, у зв`язку із чим протокол затримання особи є недопустимим доказом, слід визнати непереконливими, з урахуванням тих обставин, що підозрювана повідомила про своє затримання адвоката ОСОБА_19 .

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання підозрюваної на упередженість слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційних скаргах захисника та підозрюваної, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року,якою частково задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 та продовжено щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 18 жовтня 2020 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 210 100 грн. у національній грошовій одиниці, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , та підозрюваної ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4