Єдиний унікальний номер № 285/4093/20
Провадження № 1-кп/0285/722/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2020 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3
захисника- адвоката: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 285/4093/20 0000742 від 19.09.2020року) по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тупальці, Новоград-Волинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, на утриманні дітей немає, не працючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого, щодо якого: 18 грудня 2019 року до суду направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який на даний час перебуває на розгляді;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новоград-Волинський, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, неодруженого, на утриманні дітей немає, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
18 вересня 2020 року близько 21 години ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_6 , прибули до домоволодіння по АДРЕСА_1 , оскільки попередньо вступили в злочинну змову, спрямовану на умисне відкрите викрадення майна, поєднану з проникненням в житло, з вказаного будинку.
В цей же час, діючи згідно спільного злочинного плану, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за допомогою фізичної сили рук стали тягнути на себе ручку вхідних дверей будинку та стукати в двері.
Тоді ж потерпілий ОСОБА_7 , який був в будинку, не будучи обізнаним з злочинним планом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відчинив двері.
Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , без дозволу потерпілого, зайшли в веранду вказаного будинку, та ОСОБА_5 , діючи відповідно до спільного злочинного плану, застосовуючи фізичне насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, умисно, наніс удар кулаком потерпілому в голову, в результаті чого останній втратив рівновагу та впав на підлогу.
У цей час ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, сів на лежачого потерпілого та, застосовуючи фізичне насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, умисно, наніс численні удари кінцівками потерпілому в голову та тулуб, таким чином подавив волю потерпілого чинити опір і став його утримувати.
Тоді ж ОСОБА_5 , діючи відповідно до спільного злочинного плану, пішов в одну з кімнату будинку, звідки відкрито викрав майно ОСОБА_7 , а саме: телевізор марки «ROMSAT» моделі «40FK1810T2», вартістю 4431 гривень 46 копійок.
Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з викраденим майном, залишили місце вчинення злочину і розпорядилися ним на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 4 431 гривня 46 копійок.
Таким чином, в результаті спільних злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_7 заподіяли тілесне ушкодження у вигляді: синця в лівій висково-скуловій ділянці, яке належать до легкого тілесного ушкодження.
Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в мотивувальній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в мотивувальній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному.
Покази обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні просив обвинувачених суворо не карати, пояснив, що шкода, завдана злочином відшкодована в повному обсязі, будь-яких претензій до обвинувачених не має.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 роз`яснено.
Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні умисних дій, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло та кваліфікує зазначений злочин за ч. 3 ст. 186 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченим, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілих.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 є вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд також враховує, що обвинувачений раніше не судимий, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдану шкоду, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, потерпілий не наполягає на суворому покаранні обвинуваченому.
Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того суд враховує, що ОСОБА_5 є раніше не судимим в силу п. 2-1 ст. 89 КК України. Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 5 травня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., який сплачено засудженим
5 травня 2020 року. 1 липня 2020 року набрав чинності Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, яким статтю 12 КК України викладено у новій редакції та визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п. 2-1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання. Оскільки ОСОБА_5 відбув покарання (сплатив штраф у повному обсязі) 5 травня 2020 року, тому відповідно до вимог зазначеного пункту статті 89 КК України він є не судимим.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд також враховує, що обвинувачений раніше не судимий, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдану шкоду, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, потерпілий не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання в тому, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів буде досягнуто при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України. Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, позицію потерпілого, який просить не позбавляти обвинуваченого волі, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_5 не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Арешт на майно не накладався.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю три роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Обраний запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати. Звільнити ОСОБА_5 з під варти з зали суду.
Обраний запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання скасувати.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави 2942 грн. 10 коп. судових витрат, а саме:
- за проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 6/2-316 від 30 вересня 2020 року - 980 грн. 70 коп.,
- за проведення судово-трасологічної експертизи № 6/1-695 від 30 вересня 2020 року - 1307 грн. 60 коп.,
- за проведення судово-товарознавчої експертизи № 12/1-933 від 29 вересня 2020 року - 653 грн. 80 коп.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1