Справа № 643/398/21
Провадження № 1-кс/643/180/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001484 від 17.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

встановив :

Московським ВП ГУНП в Харківській області, за процесуальним керівництвом Харківської місцевої прокуратури №4, проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001484 від 17.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.03.2020 до СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 , про те що невстановлена особа на території Московського району м. Харкова та на території Харкова через Інтернет магазин, здійснює збут наркотичних засобів та психотропних засобів, шляхом залишення закладок.

В ході досудового розслідування було надано доручення в порядку ст.40 КПК України до ВКП Московського ВП ГУНП в Харківській області, щодо встановлення осіб, які причетні до Інтернет магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який займається збутом наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Харкова. Звідки, було отримано відповідь, щодо виконаного доручення, а саме, те що до даного злочину причетний гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає та здійснює свою злочинну діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .

28.04.2020 під час проведення НСРД контролю за вчиненням злочину, до участі якої було залучено особу з вигаданими анкетними даними ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому були видані грошові кошти для проведення оперативної закупки психотропної речовини «PVP».

Та, в подальшому 28.04.2020, ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції, придбаний товар у ході оперативної закупки, а саме: полімерний пакет з фіксатором з фрагментом ізоляційної стрічки у якому порошкоподібна речовина білого кольору, який упаковано до полімерного пакету та опечатано биркою.

Разом із тим вилучену речовину направлено на судову експертизу, матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів».

Враховуючи те, що згідно висновку експерта № 13/1/1946се-20 від 17.07.2020 вилучена порошкова речовина у ОСОБА_7 є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, в перерахунку на масу представленої речовини, становить 0,3624 г. Після отримання експертизи дане кримінальне провадження було перекваліфіковано на ч.2 ст.307 КК України.

23.12.2020, було отримано ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова № 1-кс/643/5298/20 від 23.12.2020 на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

13.01.2021, під час проведення обшуку у рамках кримінального провадження №0001484 від 17.03.2020, на підставі зазначеної ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було виявлено та вилучено: 29 паперових згортків із речовиною рослинного походження зеленого кольору, електронні ваги, один паперовий згорток із порошкоподібною речовиною білого кольору; три полімерні обрізані пляшки, два металевих предмети на яких маються нашаруваннями, 6 (шість) рослин схожих на рослини роду коноплі, мобільний телефон ТМ «Iphone 7» imei1: НОМЕР_1 , з сім картою у середині з номером: НОМЕР_2 , в якому міститься інформація, щодо збуту наркотичних засобів, які слідчий СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області, вилучив та яка згідно ч.1 та п.1 ч.2 ст. 170 КПК України підлягають арешту:

Вищезазначене майно визнано речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, з метою швидкого, повного та неупередженого розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, та збереження речових доказів а також враховуючи, що вилучені речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення є його об`єктом та будуть направлені на експертизу, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, разом із клопотання надали заяви, в яких просили проводити судове засідання без їх участі, на задоволенні клопотання наполягали.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні Московського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001484 від 17.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна здійснюється під час огляду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використовувалися як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до вимог ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження та за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

постановив:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: 29 паперових згортків із речовиною рослинного походження зеленого кольору, електронні ваги, один паперовий згорток із порошкоподібною речовиною білого кольору; три полімерні обрізані пляшки, два металевих предмети на яких маються нашаруваннями, 6 (шість) рослин схожих на рослини роду коноплі, мобільний телефон ТМ «Iphone 7» imei1: НОМЕР_1 , з сім картою у середині з номером: НОМЕР_2 , які вилучено у гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Зберігання майна зазначеного в п.п.1.1-1.3 визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19 листопада 2012 року №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1