У Х В А Л А

Іменем України

№ 621/2310/20 № 1-кп/610/326/2020

м. Балаклія 28.10.2020 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі
прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

секретаря: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження (№ 0000522) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

Захисник заявив підтримане обвинуваченим клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт (цілодобовий). Обґрунтовують позитивною особою обвинуваченого, його позитивну посткримінальною поведінкою у вигляді повідомлення поліції та медиків, добровільної видачі знаряддя вчинення злочину, заявою потерпілого про відсутність у нього претензій, а тому відсутністю ризиків та необхідності у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, яка підтверджена рішеннями про застосування цього запобіжного заходу і продовженням строку тримання під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до обвинуваченого застосований під час досудового розслідування 16.06.2020р., тримання під вартою продовжувалося, крайній раз сьогодні, 28.10.2020р., по 24.12.2020р. включно.

01.09.2020р. обвинувальний акт надійшов на розгляд до Зміївського районного суду Харківської області, підготовче провадження закінчено і призначений судовий розгляд на 21.09.2020р. Однак, 21.09.2020р. обвинувачений подав клопотання про здійснення кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів. За ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.10.2020р. кримінальне провадження направлено для розгляду до Балаклійського районного суду Харківської області, куди надійшло 26.10.2020р.

З режиму і графіку роботи та робочого навантаження суду, захисника, конвою, при конвойних днях лише по понеділкам та середам з 13-14.00год. до 17.00год., неможливо провести наступне судове засідання і завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою.

Судом встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України обвинувачений може здійснити спроби переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, і ці ризики не зменшилися. Інші ризики є недоведеними, абстрактними.

Переконання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам ґрунтується на: тяжкості кримінального правопорушення і тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, а це особливо тяжкий злочин, наявності у обвинуваченого значного кримінального досвіду внаслідок притягнення до кримінальної відповідальності 4-ри рази, у т.ч. за вчинення тяжких умисних злочинів та реального відбування покарання у виді позбавлення волі 2-ва рази, з яких один у вигляді 7-ми років позбавлення волі і звільнення після відбуття цього покарання, від відбування іншого звільнений у 2008р. умовно-достроково (підставою для чого є переконання адміністрації ВК і суду у тому, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення). Однак, 06.02.2017р. на розгляді Московського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт за його обвинуваченням у вчиненні ряду крадіжок, як визнала сторона захисту, розгляд справи фактично не розпочався. Після цього обвинуваченому інкримінується замах на умисне убивство шляхом ножового поранення потерпілого 14.06.2020р., яке є предметом цього розгляду, сторона захисту фактично не заперечує сам факт поранення потерпілого, однак не погоджується з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення.

З огляду на вказані обставини, репутацію підозрюваного, ризики є підвищеними.

Інші позитивні дані про особу обвинуваченого, як то: наявність постійного місця проживання, сім'ї, II групи інвалідності та стан його здоров`я цього висновку не спростовують, оскільки, по-факту, не мають на обвинуваченого стримуючого впливу. Не надано доказів того, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватись під вартою або у тих умовах, за потреби, йому не може бути надана кваліфікована медична допомога.

Визначення правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, оцінка його посткримінальної поведінки, позиції потерпілого тощо є передчасним до ухвалення вироку.

Тому доводи обвинуваченого і захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки суперечать матеріалам справи.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов'язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Це рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінуються обвинуваченому, а саме особливо тяжкий, проти життя і здоров`я, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, суд вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження, до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою та існує обґрунтована необхідність для продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

На час розгляду питання про доцільність тримання обвинуваченого під вартою суд дійшов висновків, що вказані ризики не змінились.

Застосування запобіжного заходу необхідно для забезпечення судового розгляду, який з об`єктивних причин не закінчено на даний час.

Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, на сьогоднішній час судом не встановлено.

Про можливість оскарження цієї ухвали в апеляційному порядку вказано помилково. Оскільки за правилом ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. Це не суперечить і рішенню Конституційного Суду України від №4-р/2019 13 червня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-190, 201, 350 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Повністю відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого і його захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3