ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2374/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні трьох дітей, з вищою освітою, працює КП «ШЕО» на посаді начальника дільниці автотранспорту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, підозрюваний у кримінальному провадженні № 0001004 від 01.02.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.15 ч. 2 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИВ:
25 червня 2020 року старший слідчий слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою у рамках кримінального провадження № 0001004 від 01.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 289 КК України, враховуючи наявність обставин передбачених ст.ст. 177, 178, ч. 1 ст. 194 КПК України.
З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001004, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України.
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову повторно вчинив корисливий злочин за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 , 01.02.2018 близько 03 годин 20 хвилин за адресою м. Київ, вул. Тростянецька, 5а, біля першого під`їзду помітив автомобіль марки "Toyota Land Cruser", д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , підійшов до нього та шляхом розбиття бокового вікна водійської дверці автомобіля "Toyota Land Cruser", кузов № НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, без передбаченого законом дозволу, тобто без дозволу володільця вказаного транспортного засобу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел відчинив обладнаний замком на вхідних дверях, які на той момент знаходились в зачиненому стані. Далі, ОСОБА_5 , проник до вищевказаного автомобіля, що зареєстрований за ОСОБА_7 та перебуває у володінні останнього, та намагався незаконно заволодіти транспортним засобом "Toyota Land Cruser", кузов № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , але в цей час був викритий працівниками поліції, що не дало змоги довести до кінця злочинний умисел по заволодінню вказаним транспортним засобом.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що своїми діями повторно вчинив незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, але не довів свій злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України.
Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого; протоколами допитів свідків; протоколами огляду місць події; протоколом огляду відео; та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соціального статусу застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник, заперечував проти обрання запобіжного заходу тримання під вартою. Вважав що прокурором не доведено обґрунтованість підозри та існування ризиків визначених ст. 177 КПК України. Вважав що підозра не може вважатися обґрунтованою, оскільки зібрані матеріали кримінального провадження взагалі не вказують на причетність ОСОБА_5 до обставин викладених у підозрі, у зв`язку із чим, просила застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язнання.
Підозрюваний підтримав доводи та заперечення захисника.Згоден на запобіжний захід особисте зобов`язання.
За таких обставин, слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані слідчим матеріали та проаналізувавши у системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступних висновків.
Повноваження прокурора та захисника, які були присутні у судовому засіданні, слідчим суддею перевірені.
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України.
Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, джерелом якої є відповідні рішення, що будуть наведені далі, обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).
З витягу з ЄРДР вбачається, що Дарницьким управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розпочато кримінального провадження № 0001004 від 01.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 289 КК України.
18 червня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 289 КК України.
На час розгляду порушеного у клопотанні питання про підозрюваного встановлено наступні відомості:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні трьох дітей, має вищу освіту, працює КП «ШЕО» на посаді начальника дільниці автотранспорту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий 24.06.2011 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі; 04.09.2013 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. З ст.289, ст. 290, 70, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 31.10.2017 Київською місцевою прокуратурою № 5 направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 289 КК України до Оболонського районного суду м. Києва.
Підозрюваний, на час вирішення даного питання, за своїм віком не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію, а тому, слідчий суддя, аналізуючи питання наявності обставин визначених ст. 132, ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків.
Як вбачається із матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, за викладених у підозрі обставинах, що підтверджується зібраними на даному етапі досудового розслідування доказами, у зв`язку із чим, останній будучи обізнаним із мірою покарання за вчинене діяння, може вчинити дії передбачені ст. 177 КПК України.
При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).
Відповідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: п.5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
З практики Європейського суду з прав людини, зокрема з рішення «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вбачається, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, при цьому наявність доказів на даному етапі не повинна бути достатньою для забезпечення засудження, а повинна лише виправдовувати подальше розслідування.
В іншому своєму рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), ЄСПЛ вказав, що «наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин».
При цьому, слід зазначити, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom).
На даній стадії кримінального провадження, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч.1 ст.194 КПК України. В той же час слідчий суддя позбавлений правових підстав встановлювати фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення в контексті доведення винуватості.
Вирішуючи питання обґрунтованості підозри, вважаю, що на даній стадії провадження суд не може давати оцінку правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, проте обґрунтованість підозри у вчинені саме цього кримінального правопорушення викликає сумнів. В той же час, на даній стадії провадження, наявні факти та зібрана інформація не викликає сумнівів в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити злочин.
Заслухавши слідчого, прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою задоволенню не підлягає.
Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, або затримано згідно з положеннями підпункту с) пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою службовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення до початку судового розгляду. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями явки в судове засідання.
Також, слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення у частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ у частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Поряд із цим, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені ч. 1 ст. 178 КПК України, уважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків у місці її постійного проживання; репутація; майновий стан; розмір майнової шкоди, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, не сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення у частині аргументації неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки на доведення даної позиції клопотання містить єдине зазначення менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що безумовно не може свідчити про доведеність даного факту.
За таких умов, слідчий суддя приходить до переконливого висновку, що клопотання не містить чіткого обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку із чим вважає, що на даному етапі, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи (тримання під вартою), про який йдеться у клопотанні слідчого.
Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу, який слід застосувати щодо ОСОБА_5 , судом враховується дані про особу підозрюваного, а саме: наявність постійного місця проживання, наявність на утриманні трьох дітей, наявність офіційного місця роботи, тяжкість покарання, що йому загрожує.
За таких обставин слідчий суддя, враховуючи, той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, визначеного ст. 177 КПК України, та безумовної недоведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризикам, вважає за необхідне відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, однак застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, тобто не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.) терміном на 60 днів, тобто до 23 серпня 2020 року, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання покладених процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 184, 193-194,196 КПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою-відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного, наступні обов`язки: - прибувати до органів досудового слідства та суду за першою вимогою; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти органи досудового слідства та суду про зміну свого місця проживання.
Обов`язки покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 23 серпня 2020 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури № 2.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: