Справа № 357/5433/20 Головуючий в суді 1-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2963/2020 Суддя -доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 03 квітня 2015 року Шосткінським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі, з зарахуванням в строк покарання попереднє ув`язнення з 19 лютого 2015 року по 06 травня 2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В ИЛ А:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його з місць позбавлення волі.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.
Мотивуючи ухвалу суд першої інстанції, зазначив, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки за час відбування покарання отримав шість стягнень, а заохочення мають одиничний характер, а тому поведінка засудженого направлена на виправлення не є стабільною, що свідчить про відсутність правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.
Не погоджуючись із таким рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Вважає ухвалу суду І-ї інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку із неправильним закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Зазначає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці він довів своє виправлення, відбув більше 2/3 строку покарання, а тому судом безпідставно незастосовано до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого в обґрунтування вимог та доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечує проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим передбаченого частиною третьою цієї статті відповідної частини строку покарання, при цьому якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Таким чином, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Застосування положень ст.81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Шосткінського міськрайонного суду Сумської області за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 19 лютого 2015 року по 06 травня 2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку: 19 лютого 2015 року.Кінець строку: 02 грудня 2020 року.
Висновок суду першої інстанції про те, що на момент розгляду клопотання ОСОБА_7 відбув більше двох третин строку покарання є законним та обгрунтованим.

Разом з тим, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_7 відбув встановлену законом частину строку покарання, матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, суд першої інстанції врахував що, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання в ДУ "Білоцерківська виправна колонія (№ 35)" характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 5 разів, також мав 6 стягнень, які погашені у встановленому порядку.
Разом з тим, з урахуванням даних про особу засудженого, який неодноразово судимий, отримав шість стягнень протягом усього терміну відбування покарання, а заохочення ОСОБА_7 мають одиничний характер, судом зроблено висновок про те, що поведінка засудженого направлена на виправлення не є стабільною, а отже останній не заслуговує на пільгу, передбачену ст. 81 КК України.
За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що передбачені законом підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі, на даний час відсутні.
Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням матеріального права та дотриманням вимог процесуального закону,а тому залишає її без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання- без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: