Справа № 215/506/19
1-в/215/15/20
У Х В А Л А

Іменем України

17 серпня 2020 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 в м.Кривому Розі, в режимі відеоконференції з ДУ «Криворізька УВП №3», клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горлівка, Донецької області, громадянина України, одруженого,маючого малолітню дитину, маючого повну загальну середню освіту, перебуваючого в ДУ Криворізька УВП №3, про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4
засуджений ОСОБА_3

захисник засудженого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
До Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання ОСОБА_3 , який на даний час відбуває покарання в ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3» про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку, просив суд, враховуючи доповнення до клопотання від 28.08.2019, пом`якшити йому міру покарання, встановивши йому строк відбування покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років, мотивуючи тим, що вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2009 року його було засуджено та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. На даний час він відбув більше 10 років призначеного покарання, вважає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини відпали обґрунтовані підстави для довічного позбавлення волі, так як це суперечить ст.3 Конвенці про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, тому звернувся в суд з даним клопотанням в порядку ч.1, п.1 ч.2 ст.539 КПК України (а.с.1-4,53-57).
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання, вказавши, що саме по собі довічне позбавлення волі є тортурами, тому ввважається таким, що суперечить Європейській Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім цього зазначив, що стосовно нього було ухвалено незаконний вирок, тому як під час досудового слідства він піддавався тортурам.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 підтримав доводи наведені у клопотанні підзахисного.
Прокурор проти задоволення клопотання засудженого, зазначивши, що заміна засудженому ОСОБА_3 міри покарання діючим Кримінально процесуальним кодексом України, не передбачено.
Вислухавши думку прокурора, засудженого та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2009 року, ОСОБА_3 було засуджено до відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 25 серпня 2009 року (а.с.15-30). На даний час засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Криворізька установа відбування покарання №3».
У доповнені до клопотання засуджений ОСОБА_3 стверджує щодо незаконності рішення суду в частині призначеної йому міри покарання у виді довічного позбавлення волі і з цих підстав просить суд встановити визначений строк покарання в межах санкції статті 115 КК України, у виді позбавлення волі від 10 до 15 років; довічне ув`язнення визнати катуванням та призначити мінімальне покарання в межах санкції статті 10 років позбавлення волі; зарахувати до нового строку вже відбутий строк та звільнити з-під варти в залі судового засідання.
Вказане твердження засудженого ОСОБА_3 , щодо незаконності прийнятого судом рішення, суд не сприймає, тому як такий розгляд виходить за межи компетенції суду, як суду першої інстанції, враховуючи правову позицію засудженого ОСОБА_3 , щодо розгляду клопотання в межах виконання вироку.
Статтею 51 КК України передбачені види покарань для осіб, визнаних винними у вчинені злочину, зокрема, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
Відповідно до ст.64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.
Зі змісту ст.81 КК України вбачається, що обов`язковою умовою для можливості звільнення засуджених від відбування покарання умовно-достроково є фактичне відбуття ними певного строку покарання залежно від тяжкості вчиненого ними злочину. При цьому, вказаними положеннями не передбачено який строк слід відбути засудженим до довічного позбавлення волі для можливості умовно-дострокового звільнення їх від подальшого відбуття покарання. Таким чином, можливість звільнення від відбування покарання може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засуджених до довічного позбавлення волі законодавством України не передбачені.
ОСОБА_3 засуджений до довічного позбавлення волі, і заміна судом такого виду покарання на певний строк, не передбачена розділом 8 КПК України, а можлива лише в порядку ч.2 ст.87 КК України, актом про помилування, що виходить за межі повноважень суду.
Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Вінтер та інші проти Об`єднаного Королівства», на яке посилається засуджений у клопотанні, 09.07.2013 в Європейському суді було обговорено питання законності застосування довічного ув`язнення в Договірних країнах, де Україна була згадана в числі 5 країн, в якій хоча законодавством і не передбачено умовно-дострокове звільнення при пожиттєвому ув`язненні, проте довічно засудженим дозволено клопотати перед Президентом про помилування, що не було визнано порушенням міжнародних норм. В 32 інших Договірних країнах існує інший механізм перегляду покарання, призначеного довічно ув`язненим, інтегрований в рамках закону і на практиці, де здебільшого, мінімальний строк, за яким засуджений при відбутті довічного ув`язнення вправі звернутися за переглядом покарання. Цей строк, як і в Україні, становить 20-25 років. Таке право на помилування в Україні передбачено ст.87 КК України, яке має засуджений до довічного позбавлення волі після відбуття ним не менше двадцяти років призначеного покарання (частина сьома статті 151 КВК України).
Відповідно до ст.87 КК України помилування здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи. Актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Тобто діючим законодавством України встановлено процедуру заміни довічного позбавлення волі на певний строк, тому з огляду на вище зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 , щодо встановлення строкового терміну відбування покарання в порядку виконання вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 372, 532-539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку суду залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: