ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №623/2126/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2796/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

- потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, в режимі відеконференції, кримінальне провадження №11-кп/818/2796/20 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 червня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Макіївка Донецької області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, розлученої, непрацюючого, маючу на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 27 квітня 2017 року, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,-

засуджено за ч.1 ст.125 КК України на 120 годин громадських робіт.

Як установив суд, 04 травня 2019 року приблизно о 22 годині, ОСОБА_9 , знаходячись на майданчику між квартирами АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла із ОСОБА_8 , маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень останній, вкусила ОСОБА_8 за передпліччя лівої руки, чим заподіяла останній, згідно з висновком судово-медичної експертизи №131-ІЗ/19 від 22.05.2019, тілесне ушкодження у вигляді садна на лівому передпліччі, яке відповідно до п.п. 2.3.1. Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачена посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначила, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги той факт, що конфлікт мав місце 04 травня 2019 року о 23 годині, однак протокол прийняття заяви від 04 травня 2019 року був складений до виникнення конфлікту о 22 годині 26 хвилин. Указала, що відомості в ЄРДР були внесенні 15.05.2019 року, однак матеріали кримінального провадження не містять заяви потерпілої від 15.05.2019 року. Наголосила, що судово-медична експертиза була проведена на підставі довідки лікаря, яка не засвідчена печаткою медичного закладу.

На думку обвинуваченої слідчий експеримент за участю потерпілої був проведений з істотним порушенням умов його проведення, а саме в обстановці, яка не відповідала обставинам кримінального правопорушення. До того ж, на думку обвинуваченої, судом було прийнято до уваги характеристику з місця проживання, яка не має жодної характеристики щодо неї.

Наголосила, що матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів на підтвердження її вини, а висновку суду про її винуватість ґрунтуються лише на показаннях потерпілої, її дочки та подруги дочки, тобто на показаннях заінтересованих осіб.

Просить вирок суду скасувати, ухвалити нове рішення, якою визнати її невинуватою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, потерпілу, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до положень ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, до якого належить і судове, підлягають доказуванню ряд обставин, що мають для нього значення, зокрема: час, місце, спосіб, форма вини та мотив вчинення кримінального правопорушення і ці обставини, згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України, повинні бути наведені у сформульованому у мотивувальній частині вироку обвинувачені, визнаному судом доведеним.

Цих вимог закону належним чином не виконано.

Як слідує із матеріалів провадження суд, формулюючи обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України, визнане доведеним, у порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку не зазначив мотивів вчинення ОСОБА_9 цього кримінального правопорушення та направленості умислу, а обмежився лише встановленням мети вчинення кримінального правопорушення.

Отже суд не встановив і не зазначив у мотивувальній частині вироку передбачені ч.1 ст.91, п.2 ч.3 ст.374 КПК України обставини, які мають значення для кримінального провадження, що свідчить про порушення права обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення.

Згідно положень ч.1 ст.412 КПК України вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 того ж КПК - підставами для скасування вироку.

Відповідно до приписів ч.3 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону шляхом повторного дослідження обставин кримінального провадження, оскільки відповідних клопотань про їх дослідження в апеляційній скарзі та учасниками судового провадження та під час апеляційного розгляду - не заявлено.

За таких обставин, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, виходячи із передбачених п.п.2, 13, 15 ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження: законність, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути допущені вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, дати належну оцінку зібраним доказам згідно чинного кримінального процесуального закону, перевірити інші доводи апеляційної скарги обвинуваченої, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Оскільки вирок скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, тому колегія суддів, згідно положень ч.2 ст.415 КПК України, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 червня 2020 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: