Справа № 308/6756/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю дізнавача ОСОБА_3 , представника власника майна МПП «Ідея» - ОСОБА_4 , розглянувши клопотання дізнавача Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000014 від 07.07.2020 року, про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування встановлено, що 08.07.2020 року до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення Прикордонної служби про те що в ході оформлення документів при в`їзді на територію України КПП Ужгород прибув транспортний засіб ІВЕКО д.н.з. НОМЕР_1 , на шасі якого було виявлено ознаки можливого знищення номера кузова

08 липня 2020 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

08 липня 2020 року в ході проведення огляду місця події автомобіль марки «Iveco» модель «Magirus» д.н.з. НОМЕР_1 , було вилучено, а в подальшому транспортний засіб передано на відповідальне зберігання директору підприємства «Ідея» ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , також в ході огляду було вилучено свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2

08 липня 2020 року постановою дізнавача Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, автомобіль марки «Iveco» модель «Magirus» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію т/з визнані речовим доказом.

Зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вважаються предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.
При цьому слід врахувати, що перебування вказаного автомобіля на зберіганні у власника або особи, яка користується даним автомобілем у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні згаданого вище майна, може вплинути повноту та достовірність проведеної експертизи, оскільки на даний час на автомобілі знаходяться сліди вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Зважаючи на те, що автомобіль визнаний речовим доказом, останній може бути використаний під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Потрібно також врахувати, що без наявності вказаного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до останнього не видається можливим проведення низки експертних досліджень, а саме: технічної експертизи документів та трасологічної експертизи, які є вкрай необхідними для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування.

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
У судовому засіданні дізнавач клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Володілець майна у судовлму засіданні заперечив проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя доходить наступного висновку.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Як зазначено у ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У відпості ж до ч. 1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Судом встановлено, що 08 липня 2020 року в ході проведення огляду місця події автомобіль марки «Iveco» модель «Magirus» д.н.з. НОМЕР_1 , було вилучено, а в подальшому транспортний засіб передано на відповідальне зберігання директору підприємства «Ідея» ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , також в ході огляду було вилучено свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним протоколом.

Згідно постанови від 07.07.2020 року дізнавача Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській лейтенанта поліції ОСОБА_3 автомобіль марки «Iveco» модель «Magirus» д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000014.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Враховуючи, що слідчим в поданому клопотанні доведено необхідність накладення арешту на транспортний засіб, доведено належними і допустимим доказами, що вищевказаний автомобіль марки «Iveco» модель «Magirus» д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , можуть виявитися предметом злочину і являється тимчасово вилученим майном, визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів, беручи до уваги, що володільцем майна не надано суду будь-яких заперечень, вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, та для запобігання відчуження, знищення або передачі даного майна у володіння іншим особам, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення частково, так як визначення місця зберігання вказаного автомобіля не є предметом розгляду слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000014 від 07.07.2020 року, про арешт майна, - задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «Iveco» модель «Magirus 440ET», д.н.з. НОМЕР_4 , який належить на праві власності Малому приватному підприємству «Ідея», та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , із забороною використання та розпорядження.
У задоволенні решти клопотання відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1