Справа № 645/160/19
Провадження № 1-кп/645/197/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова клопотання обвинуваченого та захисника щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває дане кримінальне провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 звернулися до суду із письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання. В обґрунтування клопотання зазначалося, що ОСОБА_5 є громадянином України, але в силу об`єктивних причин не має реєстрації у м. Харкові, але має реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 , а також має місце мешкання у м. Харкові. Крім того, раніше не судимий, знаходячись на волі не робив жодних дій, які були б спрямовані на вплив свідків або потерпілого у даному кримінальному провадженні, тому існування ризику щодо незаконного впливу на свідків та потерпілого не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. Зазначали, що ОСОБА_5 тривалий час знаходиться під вартою, але розгляд кримінального провадження дуже повільний внаслідок того, що саме потерпілий не з`являється до судових засідань, і така систематична неявка у судові засідання приводить до того, що він тримається під вартою для забезпечення здійснення кримінального провадження, але це здається неможливим внаслідок поведінки самого потерпілого. Також вказувалося, що ОСОБА_5 має низку тяжких захворювань.

На підставі викладеного було заявлено дані клопотання.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти клопотання обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного захожу та звернулася до суду із письмовим клопотанням, яким просила продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого, зазначаючи, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду, у разі скасування або зміни на більш м`який запобіжний захід матиме можливість впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, які ще не були допитані судом, матиме можливість продовжувати вчиняти злочини. Прокурор вважала, що інші запобіжні заходи не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку та процесуальні обов`язки обвинуваченого.

Суд, вислухавши думки учасників судового засідання приходить до наступних висновків.

У відповідності до частини першої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Під час судового розгляду відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , за клопотанням прокурора, ухвалою суду від 27.05.2020 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз 15.09.2020 року, строк дії якого спливає 12.11.2020 року.

Як зазначено у ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання (п.п.1, 3 ст.5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», п.п. 61,62 питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Так, ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.05.2020 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 12.11.2020 року.
В судове засідання неодноразово викликалися потерпілий та свідки, які не з`являються, причини неявки суду не відомі, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості закінчити розгляд кримінального провадження, в розумні строки, у тому числі, в строки до 12.11.2020 року.
Згідно відповіді ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» філія у Харківській та Луганській областях, ОСОБА_5 має ряд хронічних захворювань.
Необхідно зауважити про ризики, вказані прокурором, так береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти. При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя. (Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії»).
Перешкоджання встановленню істини за кримінальною справою за практикою ЄСПЛ, може здійснюватися шляхом «тиску на свідків», «знищення або фальсифікації доказів», «змовляння зі спільниками або свідками», «затягування і заплутування розслідування». Суд неодноразово вказував на те, що на її обґрунтованість впливає час. В даному конкретному випадку на час розгляду питання щодо міри запобіжного заходу, можливість здійснення тиску на свідків не може розглядатися як підстава утримання особи під вартою, оскільки докази у провадженні є закріпленими, отже, «ризик змовляння» завдяки цьому зменшується, при цьому можливість обвинуваченого незаконно впливати на учасників процесу в ході судового розгляду не доведена.
Таким чином наявність підстави «існування ознак тяжкого злочину» у практиці ЄСПЛ збігається з підставою «суворості передбаченого покарання». Ця підстава не може бути застосованою самостійно без інших підстав позбавлення особи свободи (Справа «Ілійков проти Болгарії», в якій Суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» і теж втрачає свою вагу із збігом розумного терміну).
Відтак, тривалість розгляду даного провадження, надмірний строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, значно зменшують ризик переховування обвинуваченого від суду, але, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, суд вважає наявною можливість переховування обвинуваченого від суду, а тому, є підстави для застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України. Разом з тим, суд приходить до висновку, що такий захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Стосовно ж ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, то суд вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням, обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, направлений саме на запобігання такого ризику.

Суд вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи фактичні обставини справи, дійшов висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувати недоцільно та вважає за можливе змінити його на інший, альтернативний запобіжний захід, особисте зобов`язання, який забезпечить виконання обов`язків обвинуваченим, належну процесуальну поведінку.
Суд, приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора, а клопотання захисника та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання підлягає задоволення.

Керуючись статтями 177, 181, 194, 331, 371,372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання до 08 січня 2021 року, включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за викликом до Фрунзенського районного суду м. Харкова за першою вимогою;
2) повідомляти Фрунзенський районний суд м. Харкова про зміну свого місця проживання;
3) утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками, експертами у даному кримінальному провадженні.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.
Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.
Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя - ОСОБА_1