Номер провадження: 11-сс/813/1993/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001563 від 03 грудня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 01 лютого 2021 року. В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 гривень та, у разі внесення застави, на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040 гривень.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що сторона обвинувачення під час розгляду клопотання слідчого не довела існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зазначила, що підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання, неофіційно працює, на утриманні у нього знаходиться дід пенсійного віку, він повністю визнає свою провину та розкаюється у вчиненому злочині. Крім того в апеляційній скарзі захисник наголосила про незадовільний стан здоров`я підозрюваного, а також зазначила, що під час розгляду клопотання слідчого слідчий суддя не обґрунтував, чому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника щодо визначення ОСОБА_8 розміру застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040 гривень.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Згідно із п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що у невстановлений слідством час, а також у невстановлений слідством спосіб, перебуваючи на території м. Білгород-Дністровський Одеської області, більш точного місця не встановлено, вступив у попередню змову з невстановленою органом досудового розслідування особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, з якою домовився незаконно збувати, шляхом «закладок», наркотичні засоби на території міста Одеси.

З метою незаконного збуту, шляхом «закладок», наркотичних засобів на території міста Одеси, ОСОБА_8 у невстановлений слідством час та у невстановлений слідством спосіб, перебуваючи на території м. Одеси, більш точного місця не встановлено, незаконно придбав у невстановленої органом досудового розслідування особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, наркотичні засоби.

03.12.2020 року співробітниками Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області, під час проведення оперативно-розшукових заходів на території Приморського району міста Одеси, виявлено, що 03.12.2020 року в денний час ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку № 6 по вулиці Асташкіна в місті Одеса, незаконно збув, шляхом «закладки», наркотичний засіб. Після чого, співробітниками Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області було викликано слідчо-оперативну групу.

03.12.2020 слідчо-оперативною групою Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області в ході огляду місця події території біля будинку № 6 по вулиці Асташкіна в місті Одеса, виявлено та вилучено: поліетиленовий згорток з порошкоподібною речовиною.

Окрім того, слідчо-оперативною групою Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області в ході огляду місць подій, розташованих за адресами: місто Одеса, вулиця Асташкіна, 6; місто Одеса, вулиця Ніжинська, 39; місто Одеса, вулиця Дворянська, 12; місто Одеса, вулиця Спиридонівська, 17; місто Одеса, вулиця Ніжинська, 65; місто Одеса, вулиця Спиридонівська, 31; місто Одеса, вулиця Дворянська, 19 ; місто Одеса, вулиця Кузнечна, 20; місто Одеса, вулиця Ніжинська, 20; місто Одеса, вулиця Ніжинська, 16; місто Одеса, вулиця Коблевська, 29; місто Одеса, вулиця Коблевська, 31; місто Одеса, вулиця Коблевська, 5; місто Одеса, провулок Сєченова, 5; місто Одеса, вулиця Ольгіївська, 25; місто Одеса, вулиця Ольгіївська, 27 було виявлено та вилучено: полімерні згортки з порошкоподібною речовиною.

Окрім того, 03.12.2020 року слідчо-оперативною групою Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Асташкіна, 7, в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_8 виявлено та вилучено: тринадцять поліетиленових згортка з кристалічною речовиною, а також мобільний телефон в додатку «Telegram» якого маються повідомлення про місця збуту наркотичних засобів.

Наркотичний засіб, ОСОБА_8 за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, у невстановлений слідством час та у невстановлений слідством спосіб, перебуваючи на території м. Одеси, більш точного місця не встановлено, незаконно придбав у невстановленої органом досудового розслідування особи та незаконно зберігав при собі з метою подальшого незаконного збуту, шляхом «закладок», на території міста Одеси.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, обґрунтована долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

-протоколом обшуку від 03.12.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 були вилучені 13 полімерних пакетиків з порошкоподібною речовиною білого кольору (а.к.п.10-12);

-протоколами огляду місць події від 03.12.2020 року, відповідно до яких, слідчо-оперативною групою Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області в ході огляду місць подій, розташованих за адресами: місто Одеса, вулиця Асташкіна, 6; місто Одеса, вулиця Ніжинська, 39; місто Одеса, вулиця Дворянська, 12; місто Одеса, вулиця Спиридонівська, 17; місто Одеса, вулиця Ніжинська, 65; місто Одеса, вулиця Спиридонівська, 31; місто Одеса, вулиця Дворянська, 19 ; місто Одеса, вулиця Кузнечна, 20; місто Одеса, вулиця Ніжинська, 20; місто Одеса, вулиця Ніжинська, 16; місто Одеса, вулиця Коблевська, 29; місто Одеса, вулиця Коблевська, 31; місто Одеса, вулиця Коблевська, 5; місто Одеса, провулок Сєченова, 5; місто Одеса, вулиця Ольгіївська, 25; місто Одеса, вулиця Ольгіївська, 27 було виявлено та вилучено: полімерні згортки з порошкоподібною речовиною (а.к.п.13-25);

-протоколом затримання ОСОБА_8 від 03.12.2020 року (а.к.п.33-34);

-іншими матеріалами провадження.

Відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вищенаведене в сукупності з характером інкримінованого ОСОБА_8 злочину та тяжкістю можливого покарання, а також те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних речовин, вказують на актуальність існування ризику вчинення іншого злочину та переховування підозрюваного від суду.

При цьому обставини передбачені ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом не встановлені.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 вину у вчиненому визнав повністю, що підтверджується протоколом його затримання від 03.12.2020 року (а.к.п.33-34). та надав співробітникам поліції інформацію по всім закладкам психотропної речовини.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підтверджується характеристикою особи підозрюваного ОСОБА_8 , який, знаходячись в працездатному віці, офіційно не працевлаштований, не має джерел доходу, а тому обґрунтовано доведено наявність ризику вчинення в майбутньому ОСОБА_8 іншого корисливого злочину.

Зазначений ризик підтверджується також тим, що на теперішній час ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності Приморським р/с м. Одеси за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Апеляційний суд бере до уваги обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрацію, одружений, має ряд хронічних невиліковних захворювань, переніс оперативне втручання та потребує подальшого лікування, однак вважає, що вказані обставини, не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судді та не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що слідчий суддя в якості альтернативного запобіжного заходу визначив розмір застави для підозрюваного ОСОБА_8 , який не відповідає критеріям необхідності та пропорційності та є завідомо непомірним для ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави для особи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, в силу вимог ст.12 КК України, може бути визначений в сумі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи ОСОБА_8 заставу у максимальному розмірі, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя жодним чином не мотивував свої висновки та не врахував майновий стан підозрюваного, який є не працевлаштованим та стан його здоров`я.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя не вмотивувавши своє рішення в цій частині, в порушення вимог ч.4 ст.182 КПК України визначив підозрюваному ОСОБА_8 завідомо непомірний розмір застави, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Викладені обставини є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Згідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

При розгляді питання щодо визначення розміру застави у вказаному кримінальному провадженні у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Згідно абзацу 4 пункту 16 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Приймаючи рішення про визначення розміру застави, в якості альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд враховує особу ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання та реєстрацію, має ряд хронічних невиліковних захворювань, переніс оперативне втручання та потребує подальшого лікування, одружений, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, його майновий стан, обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 .

Крім того, апеляційний суд враховує те, що під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, співпрацює з органом досудового розслідування, чим сприяє розкриттю злочину.

Також апеляційний суд враховує думку прокурора, який не заперечував проти апеляційної скарги захисника щодо визначення ОСОБА_8 розміру застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що застава в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому апеляційний суд вважає за необхідне визначити йому заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2020 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 01 лютого 2021 року із визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 грн. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 01 лютого 2021 року.

Визначити в якості альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_8 заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 060 гривень.

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок: Банківські реквізити; Депозитний рахунок для зарахування заставних сум

Отримувач: Одеський апеляційний суд,

Рахунок отримувача UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку 820172. Призначення платежу: згідно ухвали суду від 16.12.2020 р., заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

У разі внесення застави на відповідний рахунок Одеського апеляційного суду ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з під варти, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2)не відлучатися з населеного пункту в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4)утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.ч.8,10,11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4