Справа № 336/4420/18
Провадження № 1-кп/333/169/20
УХВАЛА

21 січня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,
обвинувачених: ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_16 ОСОБА_17 ,
ОСОБА_9 ОСОБА_18 ,
ОСОБА_10 ОСОБА_19 ,
ОСОБА_12 ОСОБА_20 ,
ОСОБА_11 ОСОБА_21 ,
ОСОБА_14 ОСОБА_22 ,
ОСОБА_13 ОСОБА_23 ,
ОСОБА_15 ОСОБА_24 ,
перекладача ОСОБА_25 ,
розглянувши під час судового розгляду клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченим запобіжних заходів у судовому засіданні у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В Комунарському районному суді м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

14.01.2021 року прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду із письмовими клопотаннями щодо продовження запобіжних заходів: тримання під вартою - обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 (з можливістю внесення застави) та домашнього арешту - обвинуваченому ОСОБА_15 .

У своїх клопотаннях прокурор зазначив, що на цей час відносно обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у даному кримінальному провадженні продовжують існувати такі ризики як: переховування від суду; можливість незаконного впливу на потерпілих, свідків та обвинуваченого ОСОБА_15 ; вчинення обвинуваченими іншого злочину; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно письмових клопотань свій висновок щодо наявності існування вказаних ризиків прокурор обґрунтовує тим, що:

- ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 інкриміновані їм злочини вчиняли досить тривалий час, більше 2 років;

- обвинувачені не працювали, що свідчить про стійкість їх наміру на незаконне збагачення, небажання заробляти чесною працею, і з високим ступенем вірогідності вказує на те, що, обвинувачені і надалі виношуватимуть наміри заробляти на життя нечесним шляхом, тобто вчиняючи злочини;

- на користь застосування найсуворішого запобіжного заходу говорить і характер інкримінованих злочинів, а саме: із застосуванням насильства до потерпілих. У вчиненні кимось із потерпілих перешкод, обвинувачені, не вагаючись брались за вогнепальну зброю, стріляли з неї, у т.ч. на ураження, викрадали потерпілих, зв`язували їх, катували, заподіяючи у т.ч. їм тілесні ушкодження. Така зухвалість свідчить про небезпечність обвинувачених для суспільства, необхідність його ізоляції для запобігання досить ймовірному ризику впливу на потерпілих та свідків;

- обвинувачені, які знаходяться під вартою можуть чинити тиск на обвинуваченого ОСОБА_15 , який перебуває на волі та під час досудового розслідування і судового розгляду безпосередньо вказував на обвинувачених як осіб, що скоїли злочини;

- про агресивність та небезпечність обвинувачених свідчать факти вилучення у них вогнепальної зброї (автомат, три пістолети), вибухових пристроїв (дві гранати), кастетів, інших знарядь, спеціально пристосованих для побиття людей, балаклав для приховування обличчя, одягу працівників правоохоронних органів;

- характер інкримінованих обвинуваченим злочинів: застосування насильства до потерпілих;

- потерпілий ОСОБА_6 безпосередньо вказав, що розбійний напад на нього вчинив ОСОБА_16 ;

- окремі учасники цього угрупування, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, та які приймали участь у плануванні розбійних нападів, переховуються від слідства, у т.ч. на тимчасово окупованій території держави, на якій поки правоохоронні органи не можуть здійснювати свою діяльність. Звідси, перебуваючи на волі, обвинувачені можуть контактувати з цими розшукуваними та домовлятися про здійснення тиску на потерпілих і свідків, а також перешкоджати провадженню іншим чином. До того ж обвинувачені можуть у вказаних осіб шукати порад та сприяння у забезпеченні переховування від суду, що може бути викликано страхом перед можливим досить суворим покаранням.

- у обвинувачених мається зв`язок з тимчасово окупованою територією держави, а саме: з м. Донецьком ( ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 ), Макіївка та ОСОБА_26 ( ОСОБА_12 ) де вони народилися та проживали до недавнього часу, зокрема наявність там родичів, друзів, знайомих, а також відсутність тісних соціальних зв`язків, місця роботи, постійного місця проживання на підконтрольній правоохоронним органам України території. Під тяжкістю можливого покарання, яка загрожує обвинуваченим, останні можуть без особливих складнощів виїхати на цю непідконтрольну територію.

Також, на користь застосування щодо обвинувачених тримання під вартою, на думку прокурора, є й інші обставини, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення інкримінованих їм злочинів, тяжкість покарання, яке загрожує у випадку визнання їх винуватими, молодий вік, який дозволяє з легкістю змінювати місце та спосіб життя, відсутність належної репутації у суспільстві, а також те, що обвинувачені довгий час офіційно ніде не працювали, проте матеріально добре забезпечені, а також факт заподіяння внаслідок вчинених злочинів шкоди в особливо великому розмірі.

Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченими злочинів свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання обвинувачених в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я відсутні.

Попри те, що обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності та у цілому їх позитивні характеристики, з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, прокурор дійшов до висновку про недостатність таких характеристик для оцінки поведінки обвинуваченого належною при застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На думку прокурора тримання обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 під вартою є необхідним, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, тому просив суд продовжити вказаним обвинуваченим строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці без можливості внесення застави. Стосовно ОСОБА_14 та ОСОБА_12 прокурор вказав, що відносно них можливо внесення застави у розмірі та на умовах, визначених ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2020 року.

Також, на думку прокурора необхідно врахувати:

- вкрай негативну характеристику ОСОБА_12 , який двічі засуджувався за вчинення корисливих злочинів, у тому числі разом з іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні. Зокрема, 26.02.1998 року Горняцьким районним судом м. Макіївки ОСОБА_12 було засуджено за ч.3 ст.140, ч.1 ст.145, ч.3 ст.142 КК України до 7 років позбавленні волі; 25.06.2007 року Ясинуватським міським судом Донецької області за ч.3 ст.187, ч.3 ст.185 КК України до 8 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи своє клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_15 терміном на 2 місяці, прокурор вказав, що з урахуванням обґрунтованості пред`явленої йому підозри та обставин вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого маються такі ризики: незаконний вплив на потерпілих, свідків, скоєння обвинуваченим інших злочинів, а також ухилення від суду.

Присутні у судовому засіданні обвинувачені та їх захисники заперечували проти розгляду вказаних клопотань, зазначаючи, що на цей час обвинувачений ОСОБА_16 хворіє, отримує стаціонарне лікування в умовах слідчого ізолятора, тому без участі останнього взагалі неможливо проводити судове засідання.

Судова колегія, вирішуючи питання про розгляд клопотань прокурора, встановила таке.

Згідно листа начальника СІЗО-начальника арештного дому ОСОБА_27 від 15.01.2021 року обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 отримали клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обвинувачені ОСОБА_16 та ОСОБА_13 були повідомлені про надходження їм для вручення клопотань про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але останні відмовилися від їх отримання та підпису у розписці.

Згідно інформації, наданої філією ЦОЗ ДКВС України в Запорізькій області від 15.01.2021 року, обвинувачений ОСОБА_16 отримує стаціонарне лікування в умовах Запорізької медичної частини, стан здоров`я останнього середньої важкості.

На запиту суду начальник СІЗО-начальник арештного дому ОСОБА_28 19.01.2021 року повідомив, що обвинувачений ОСОБА_16 може приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В день судового засідання від обвинуваченого ОСОБА_16 надійшла заява, що у зв`язку з хворобою та ускладненнями від неї, останній не може з`явитися до суду, а також на відеоконференцію.

Вимогами ч.3 ст.331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку тримання обвинуваченого під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Таким чином, законодавець визначив саме обов`язок суду, а не його право розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою у разі, коли відповідний строк спливає, а судове провадження ще не завершено.

Враховуючи, що строк запобіжних заходів обвинуваченим спливає 25.01.2021 року, судове провадження у даному кримінальному провадженні ще не завершено, той факт, що 23.01.2021 року та 24.01.2021 року є вихідними днями, відсутні дані, що обвинувачений ОСОБА_16 , з урахуванням тяжкості його хвороби, видужає 22.01.2021 року, його права та інтереси тривалий час захищає адвокат ОСОБА_29 , який знаходиться у залі судового засідання та має здійснювати захист обвинуваченого ОСОБА_16 у повному обсязі, а також, що фактично клопотання прокурора своєчасно були вручені обвинуваченим, тому судова колегія вирішила розглядати клопотання відносно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 невідкладно 21.01.2021 року.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_16 колегія суддів, враховуючи вимоги ч.3 ст.331 КПК України, вирішила питання доцільності продовження тримання під вартою винести на обговорення учасникам провадження за особистої ініціативи.

У судовому засіданні прокурор підтримав свої клопотання та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в них. Відносно обвинуваченого ОСОБА_16 зазначив, що вважає доцільним подальше утримання останнього під вартою.

Представник потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 зазначив, що він погоджується з думкою прокурора, що відносно усіх обвинувачених не відпали ризики, тому просить задовольнити клопотання прокурора та ОСОБА_16 продовжити строк тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора та думку останнього, що ОСОБА_16 доцільно продовжити строк тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_17 заперечував проти задоволення клопотань прокурора. При цьому вказав, що прокурор, зазначаючи про такий ризик як вплив на обвинуваченого ОСОБА_15 , фактично на себе перебирає функцію сторони захисту. Також, прокурор продовжує стверджувати, що обвинувачені скоїли злочини, хоча відсутній вирок відносно жодного обвинуваченого за вчинення кримінальних правопорушень, вказаних в обвинувальному акті. Що стосується ОСОБА_16 , то фактично здійснюється порушення останнього прав на захист, так як обвинувачений не отримував клопотання про продовження строку тримання під вартою та не присутній у залі судового засідання. Заперечував проти продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_16 , зазначивши, що фактично прокурор не обґрунтував свою думку про доцільність подальшого утримання обвинуваченого під вартою. ОСОБА_16 перебуває під вартою більше трьох років, має у м. Одесі міцні соціальні зв`язки: сім`ю, дружину, неповнолітню дитину. Жодних ризиків відносно останнього доведено у судовому засіданні не було.

Захисник ОСОБА_18 заперечував проти задоволення клопотання щодо продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 , зазначивши, що прокурор вказує на абстрактні ризики. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, які й інші ризики не доведені прокурором у судовому засіданні. Також прокурор не довів, що інші запобіжні заходи можуть забезпечити ОСОБА_30 належну поведінку. Тому просить змінити запобіжний захід ОСОБА_9 на домашній арешт з електронним засобом контролю, так як обвинувачений має постійне місце мешкання, сім`ю, на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обвинувачений ОСОБА_9 також заперечував щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому зазначив, що суд під час судового провадження безпідставно довіряє кожному факту, викладеному прокурором у своїх клопотаннях. Викладені у клопотаннях прокурора факти та обставини є лише припущеннями останнього, і відсутні будь-які докази, що свідчать про ризики або обґрунтовану підозру.

Захисник ОСОБА_19 просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Зазначив при цьому, що викладене у клопотаннях прокурора це лише припущення останнього. Відсутні будь-які докази щодо обґрунтованості підозри та ризикам. Звертає увагу суду, що прокурор в котрий раз вказує, що ОСОБА_10 є особою раніше не судимою в силу ст.69 КК України. Цей факт впливає на формування у судової колегії негативного враження про особистість обвинуваченого, що недопустимо. ОСОБА_10 є не судимою особою, відсутні будь-які дані, що останній має непогашену або не зняту судимість. Прокурор у своєму клопотання не вказує позитивні характеризуючи ОСОБА_10 обставини: має сім`ю, неповнолітніх дітей, постійне місце мешкання, роботу. Обвинувачений не має намірів щодо переховування від суду, впливати на потерпілих, свідків та обвинуваченого ОСОБА_15 , тому просить застосувати до останнього цілодобовий домашній арешт. Крім того, він поручається за доставку ОСОБА_10 на кожне судове засідання або на відеоконференцію.

ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначаючи, що відсутні для цього підстави. Факти та обставини, про які вказано у клопотанні прокурора, є лише припущенням прокурора і вони не відповідають дійсності. Він дійсно має родину, двох неповнолітніх дітей. Прокурор не надав суду жодних доказів того, що він може впливати або незаконно впливав на ОСОБА_15 , також відсутні й докази інших ризиків, тому просить замінити запобіжний захід утримання під вартою та домашній арешт з електронним засобом.

Захисник ОСОБА_20 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що останній не довів жодного ризику, що тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом і до обвинуваченого неможливо застосувати інші, більш м`які запобіжні заходи. Крім того, розмір застави повинен бути помірним та не перевищувати тих розмірів, встановлених в КПК України.

Також, ОСОБА_20 до суду надала письмові заперечення на клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, в якому зазначила, що прокурор вказує, на той факт, що ОСОБА_12 може впливати на ОСОБА_15 , але останній вже надав показання у судовому засіданні, в яких вказав, що саме він придбавав зброю на території Донецька та у подальшому реалізовував її. ОСОБА_15 знаходиться під домашнім арештом, а прокурор вказує на агресивність ОСОБА_12 та знаходження у останнього вогнепальної зброї під час затримання. Водночас, у ОСОБА_12 не вилучалась зброя. Також, прокурор вказує, що у ОСОБА_12 маються зв`язки з тимчасово окупованими територіями Донецької області. Проте, це не може бути ризиком, оскільки ОСОБА_12 вже з 2014 року постійно мешкає у м. Одесі. Просить суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_12 запобіжний захід на інший, більш м`який, а саме: домашній арешт. Останній одружений та виховує неповнолітнього сина, знаходиться на обліку у м. Одесі з 2015 року, мешкає у квартирі, яка була придбана його дружиною. Щодо доказів обґрунтування обвинувачення ОСОБА_12 , вони також відсутні. З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_12 обвинувачується у скоєнні злочину на ділянці автодороги Київ-Могилів-Подільський. Водночас, обвинувачений у вказаний в обвинувальному акті час знаходився у м. Одесі і у нього була висока температура. До нього виїжджала «швидка» допомога, про маються докази. При обшуку квартири обвинуваченого працівники поліції не знайшли жодного доказу причетності ОСОБА_12 до злочинів, вказаних в обвинувальному акті.

Обвинувачений ОСОБА_12 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та повністю погодився з доводами свого захисника. При цьому зазначив, що не скоював дій, які зазначені у клопотанні прокурора. Аналіз усіх поданих клопотань прокурора свідчить про те, що різні прокурори, які подавали клопотання, протирічили один одному та зазначали різні обставини нібито скоєного ним злочину.

Захисник ОСОБА_21 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, при цьому зазначив, що повністю підтримує позицію захисника ОСОБА_17 щодо недоведеності прокурором у судовому засіданні ризиків, зазначених у клопотаннях та про неможливість застосування до обвинувачених інших, більш м`яких запобіжних заходів. Також, захисник зазначив, про порушення судом права на захист обвинуваченого ОСОБА_16 , враховуючи відсутність останнього через поважні причини (хворобу).

Обвинувачений ОСОБА_11 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що у тексті клопотання маються відомості, що не відповідають дійсності. Так, прокурор зазначає, що під час обшуку автомобілів, в яких він перебував при затриманні було вилучено зброю, кайданки, форму працівників поліції тощо. Водночас, у нього безпосередньо нічого не вилучалося. Лише у нього за місцем реєстрації нібито вилучено дві бирки з золотих виробів, але яким чином вони відносять до кримінального провадження, прокурор не доводить. Викладеними у клопотанні фактами прокурор фактично вводить в оману колегію суддів. У клопотанні вказано, що обвинувачені скоїли злочини, тобто прокурор вважає, що вина обвинувачених вже доведена, хоча суд не вивчав докази по даному кримінальному провадженню. Просить звернути увагу суду на різне відношення прокурора до обвинувачених: до тих, хто перебуває під вартою лише одні обвинувачення, а з ОСОБА_15 прокурор дозволяє спілкуватися перед судовим засіданням у компанії з потерпілим.

Захисник ОСОБА_22 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши при цьому, що прокурор не довів у судовому засіданні жодного з перелічених у клопотанні ризиків. У клопотанні фактично є тільки припущення прокурора, так як доказів на підтвердження викладених фактів та обставин, прокурор у судовому засіданні не навів. ОСОБА_14 раніше не судимий, має сім`ю, постійне місце мешкання у м. Одесі, тобто міцні соціальні зв`язки. Просила суд змінити ОСОБА_14 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або зменшити суму застави, так як розмір застави, вказаний в ухвалі суду від 26.11.2020 року, є занадто великим і таким, що не відповідає вимогам КПК України. Погоджуються на розмір застави у сумі 160 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_14 вказав, що він не згоден із жодним доводом та твердженням прокурора, тому просить відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_23 просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора відносно ОСОБА_13 , зазначивши, що останній досить тривалий час перебуває під вартою, доказів щодо ризиків у судовому засіданні прокурор не навів, як і не довів суду, що такий запобіжний захід є єдиним можливим у даній ситуації. Просить суд обрати до ОСОБА_13 інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю. .

ОСОБА_13 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що усі викладені прокурором фати та обставини це лише припущення, і він не згоден із жодним висловленням прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_15 та його захисник ОСОБА_24 зазначили, що у них відсутні заперечення з приводу задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту останньому.

Стосовно доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_16 , обвинувачені та їх захисники підтримали позицію захисника ОСОБА_31 , що фактично здійснюється порушення прав ОСОБА_16 на захист, так як останній не отримував клопотання про продовження строку тримання під вартою та не присутній у судовому засіданні. ОСОБА_16 не ухиляється від явки до суду, а відсутній через поважні причини, а саме: через хворобу.

Розглянувши клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених, клопотання захисників щодо заміни запобіжного заходу, питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_16 , заслухавши думки прокурора, потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачених та їх захисників, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

Встановлено, що 28.08.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із Запорізького апеляційного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_32 та ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 і ОСОБА_33 від 29.08.2019 року кримінальне провадження прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.09.2019 року.

Ухвалами слідчих суддів на стадії досудового розслідування до обвинувачених було застосовано запобіжний захід тримання під вартою. У подальшому, обвинуваченим ОСОБА_34 і ОСОБА_15 було змінено взяття під варту на домашній арешт. Ухвалами Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2018 року, 01.11.2018 року, Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2018 року, 21.02.2019 року, 18.04.2019 року, Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2019 року, 12.07.2019 року, 04.09.2019 року, 03.10.2019 року, 29.11.2019 року, 17.01.2020 року, 12.03.2020 року, 06.05.2020 року, 11.06.2020 року, 07.08.2020 року, 02.10.2020 року, 26.11.2020 року строки запобіжних заходів обвинуваченим продовжувалися до 07.11.2018 року, 31.12.2018 року, 25.02.2019 року, 21.04.2019 року, 16.06.2019 року, 13.08.2019 року, 10.09.2019 року, 10.10.2019 року, 03.12.2019 року, 28.01.2020 року, 16.03.2020 року, 11.05.2020 року, 05.07.2020 року, 11.08.2020 року, 06.10.2020 року, 01.12.2020 року, 25.01.2021 року, відповідно.

Ухвалою колегії суддів від 14.11.2019 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_32 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України було закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Згідно вимог ч.ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Частина 2 ст. ст.184 КПК України передбачає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. З документів, наданих у судовому засіданні прокурором (розписки, лист начальника СІЗО-арештного дому), вбачається, що обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 15.01.2021 року отримали клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обвинувачені ОСОБА_16 та ОСОБА_13 були повідомлені про надходження їм для вручення клопотань про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але останні відмовилися від їх отримання та підпису у розписці.

За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості обвинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування своїх клопотань, на думку суду, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав колегію суддів у тому, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 могли вчинити злочини, зазначені в обвинувальному акту.

Також, колегія суддів враховує пояснення потерпілого ОСОБА_6 , який у попередньому судовому засіданні вказав, що він впізнає ОСОБА_16 як особу, яка відносно нього скоїла злочин, при цьому останній застосовував насильство та катував його. Крім того, суд, оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, також враховує і показання обвинуваченого ОСОБА_15 під час судового розгляду щодо причетності ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 до окремих злочинів, вказаних в обвинувальному акті.

Тобто, на даному етапі судового розгляду підозра цілком обґрунтована, доводи захисників, а також самих обвинувачених, заявлені на захист прав та інтересів останніх про недоведеність винуватості обвинувачених, обов`язково будуть перевірятися в ході судового розгляду у встановленому законом порядку.

При вирішенні клопотань прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим та вирішення питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_16 , судом враховується тяжкість покарання, що загрожує останнім у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України (максимальний строк до 15 років позбавлення волі).

Судом досліджувалися характеризуючи дані обвинувачених та їх соціальні зв`язки:

ОСОБА_16 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; розлучений; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

ОСОБА_9 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений; має двох неповнолітніх дітей; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

ОСОБА_10 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений, має двох неповнолітніх дітей.

ОСОБА_11 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. На запит суду начальник філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Запорізькій області відповів, що об`єктивний стан на цей час ОСОБА_11 задовільний. Протипоказань щодо утримання в умовах ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за станом здоров`я не має. Від чергового огляду 04.11.2019 року відмовився.

ОСОБА_12 раніше судимий за корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку, має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений, має на утриманні малолітню дитину.

ОСОБА_13 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; відсутнє постійне місця мешкання, зареєстрований у м. Донецьку; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

ОСОБА_14 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства; має постійне місця мешкання у м. Одесі, зареєстрований у м. Донецьку; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи не надання прокурором суду негативної характеристики на ОСОБА_12 , на яку він посилається у своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою, на думку колегії суддів, відсутні підстави вважати вказаного обвинуваченого як особу, яку негативно характеризують.

За змістом обвинувального акту, ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні декількох епізодів особливо тяжких злочинів, протягом кількох років, які пов`язані із посяганням не тільки на майно громадян, а і на їх життя та здоров`я, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки їх поведінки та переконує колегію суддів у тому, що ризик продовження злочинної діяльності є очевидним та таким, що може справдитися із великим ступенем вірогідності. Такі висновки ґрунтуються, у тому числі, і на відомостях щодо відсутності офіційного та постійного місця роботи обвинувачених, та, як наслідок, відсутності законних джерел доходу.

Під час вирішення питання про доцільність продовження строку запобіжних заходів колегія суддів враховує дані про особу кожного обвинуваченого щодо наявності соціальних зв`язків, постійного місця проживання та стану здоров`я, однак ці обставини не спростовують висновки суду про можливе продовження обвинуваченими злочинної діяльності та вплив на потерпілих і свідків, а наявність у обвинувачених дружин та дітей, на думку суду, не є тим дієвим запобіжником, який би мав утримати їх від вчинення злочинів.

Враховуючи, що на цей час по даному кримінальному провадженню не допитаного жодного з потерпілих та свідків, усі злочини, в яких обвинувачуються ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , пов`язані із заподіянням шкоди потерпілим та вчинялись у присутності потерпілих і свідків, з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_15 у судовому засіданні щодо фактів слідкування за ним невідомими особами після закінчення судових засідань, а також фактів неодноразових негативних висловів та образ та на адресу обвинуваченого ОСОБА_15 , на думку колегії суддів, існує ризик можливого впливу обвинувачених, які перебувають під вартою, на вказаних осіб з метою схилити їх до відмови від надання показань або зміни показань у суді задля уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинувачених під час розслідування злочинів (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вважаємо, що ризик переховування від суду у обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на цей час перестав існувати, враховуючи, що прокурором не доведено у судовому засіданні про наявність зв`язків (взагалі не конкретизовані) з тимчасово окупованою територією держави, а саме: з м. Донецьком, Макіївкою та Ясинуватою. Також, прокурор не надав у судовому засіданні жодних доказів того, що особи, які є учасниками скоєння злочинів, вказаних в обвинувальному акті, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, переховуються від суду на тимчасово окупованій території держави і це надає можливість забезпечити обвинувачених виїхати на вказану територію України. Судова колегія звертає увагу прокурору, що зазначений висновок не вперше робиться судом під час розгляду клопотань прокурора про продовження строку запобіжних заходів обвинуваченим.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, факти, встановлені у судовому засіданні, особистості обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вважаємо, що на цей час існують ризики, передбачені п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інший злочин.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжних заходів обвинуваченим, колегія суддів, враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

На думку колегії суддів у даному кримінальному провадженню існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, колегія суддів з урахуванням викладеного, приймає рішення про продовження відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 строк тримання під вартою по 20.03.2021 року (включно).

Вважаємо, що характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватими обвинувачених у вчиненні злочинів у сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводять, що суспільний інтерес переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинувачених.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вказаних обвинувачених, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та встановленою процедурою.

Під час розгляду питання про продовження запобіжних заходів відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , суд розглянув можливість застосування до обвинувачених іншого, більш м`якого альтернативного запобіжного заходу, у т.ч. домашнього арешту та застави.

В даному випадку, враховуючи особистість обвинувачених, суспільний інтерес у цьому кримінальному провадженні, суд вважає, що ризики незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інший злочин є настільки вагомими, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, у т.ч. домашній арешт, не може забезпечити належну поведінку обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 . На думку колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є доцільним та відповідає принципу винятковості даного запобіжного заходу.

Оскільки обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 інкримінуються, у тому числі, і злочини із застосуванням насильства, суд, в силу положень ч.4 ст.183 КПК України, розміру застави не визначає.

Водночас, під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 суд розглянув можливість застосування до обвинувачених запобіжних заходів у вигляді застави.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Пункт 3 ч.5 ст.182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Враховуючи, що законодавець передбачив в ч.4 ст.183 КПК України, право, а не обов`язок суду не визначати розмір застави, з урахуванням конкретних обставини даного кримінального провадження (перебування обвинувачених під вартою з грудня 2017 року під вартою, тобто більше трьох років; обвинувачення ОСОБА_14 у прийнятті участі у скоєнні одного розбійного нападу та готування до іншого), вважаємо за можливе обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 визначити альтернативний запобіжний захід, а саме заставу.

Виходячи із вимог ч.ч. 2,5 ст.182 КПК України, з урахуванням розміру цивільного позову потерпілих ОСОБА_35 і ОСОБА_36 , вказаної в обвинувальному акті матеріальної шкоди, спричиненої вказаним потерпілим, тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_14 , суд вважає за необхідне визначати можливість застосувати заставу у розмірі 7 210 173 (сім мільйонів двісті десять тисяч сто сімдесят три) грн. 77 коп., які ОСОБА_14 або заставодавець мають право у будь-який момент внести.
Для ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 суд, враховуючи вимоги ч.ч. 2,5 ст.182 КПК України, тяжкість злочинів, в яких обвинувачуються останні, суму розмірів цивільних позовів потерпілих ( ОСОБА_37 - 471 412 грн.; ОСОБА_36 та ОСОБА_35 - 9 210 173 грн. 77 коп.; ОСОБА_6 - 2 308 845 грн. 88 коп.; 6 156 274 грн. ОСОБА_7 ) визначає заставу у розмірі 18 146 705 грн. 65 коп.
Призначаючи ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 заставу у такому розмірі, що перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаємо, що даний випадок є виключним, а вказаний у п.3 ч.5 ст. 182 КПК України максимальний розмір застави не здатен забезпечити виконанню обвинуваченими обов`язків, покладених на них судом, враховуючи реальність ризиків, встановлених під час судового розгляду та наявність ознак справжнього суспільного інтересу у цьому кримінальному провадженні.
У разі внесення зазначених сум застав на обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. На думку колегії суддів, у разі внесення застави, необхідно передбачити один з обов`язків - не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Відповідно до ч.3 ст.182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_15 суд продовжує запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк по 20.03.2021 року (включно), оскільки саме цей запобіжний захід забезпечення кримінального провадження дозволяє запобігти наявному ризику та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Під час дослідження особистості останнього, встановлено, що ОСОБА_15 проживає у м. Костянтинівка, Донецької області, на цей час він є особою з інвалідністю 3 групи, має сім`ю та хвору дружину.

Також, суд враховує інформацію, вказану у відповіді начальника СП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_38 від 11.01.2021 року, згідно якої з метою контролю за виконанням ухвали суду про запобіжний захід ОСОБА_15 ,, останній перевіряється за місцем мешкання, порушення відсутні. Крім того, ОСОБА_15 виконуються покладені на нього процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України щодо прибуття до суду за перешим викликом. Таким чином, суд вважає, домашній арешт дієвим запобіжним заходом відносно ОСОБА_15 .

Вважаємо, що у ОСОБА_15 залишається існувати ризик переховування від суду, тому і приймається рішення щодо продовження домашнього арешту останньому.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 180, 331, 372, 395 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 20.03.2021 року (включно).

ОСОБА_16 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 18 146 705 (вісімнадцять мільйонів сто сорок шість тисяч сімсот п`ять) грн. 65 коп.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_16 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним суддею;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти головуючого суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 20.03.2021 року (включно).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 20.03.2021 року (включно).

ОСОБА_10 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 18 146 705 (вісімнадцять мільйонів сто сорок шість тисяч сімсот п`ять) грн. 65 коп.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_10 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним суддею;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти головуючого суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 20.03.2021 року (включно).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 20.03.2021 року (включно).

ОСОБА_12 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 18 146 705 (вісімнадцять мільйонів сто сорок шість тисяч сімсот п`ять) грн. 65 коп.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_12 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним суддею;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти головуючого суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 20.03.2021 року (включно).

ОСОБА_13 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 18 146 705 (вісімнадцять мільйонів сто сорок шість тисяч сімсот п`ять) грн. 65 коп.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_13 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним суддею;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти головуючого суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 20.03.2021 року (включно).

ОСОБА_14 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 7 210 173 (сім мільйонів двісті десять тисяч сто сімдесят три) грн. 77 коп.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_14 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним суддею;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти головуючого суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_15 у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22.00 годин до 07.00 години ранку без дозволу суду, без застосування електронного засобу контролю, та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, по 20.03.2021 року (включно), а саме:
- прибувати до головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, за першим викликом усним чи письмовим;
- повідомляти головуючого суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.
Контроль за виконанням ухвали покласти на співробітників відділення поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст складено 22.01.2021 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3