У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000246 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 липня 2020 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтнівка Березівського району Одеської області, громадянин України, неодруженого, з початковою загальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5
потерпілий ОСОБА_8
представник потерпілого адвокат ОСОБА_9

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 липня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років.

Крім того, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 300 000 (триста тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 3140 (три тисячі сто сорок) 20 коп. (шістнадцять тисяч двісті вісімнадцять) гривень 00 коп. (висновок експерта № 527 від 12 вересня 2019 року).
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає вирок суду необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок.

Вважає, що свідчення експерта та матеріали експертизи №960 не узгоджуються між собою та є недопустимими доказами. Пояснює, що експерт не змогла відповісти на питання про час смерті потерпілої, а тому твердження у вироку про те, що обвинувачений скоїв злочин 11.04.2019р. в період часу з 20.00г. до 20.30г. нічим не підтверджено.

Піддає сумніву апелянт і покази свідків, допитаних у судовому засіданні, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Щодо свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , зауважує, що їх, як свідків на досудовому слідстві ніхто не попереджав, що вони як рідні сестри можуть не давати покази відносно себе та свого брата.

Звертає увагу, що до його підзахисного застосовувалось фізичне насилля працівниками поліції за для того, щоб ОСОБА_6 зізнався у скоєнні вбивства та крадіжки.

Вказує, що працівники поліції, в порушення вимог ст. 208 КПК України, при затриманні ОСОБА_6 не склали протокол про затримання, не повідомили йому його права, не провели обшук затриманого, а тому сторона захисту вважає, що пояснення, свідчення та заяви про добровільну видачу речей, які нібито мають відношення до справи, та підтверджують винуватість ОСОБА_6 , отримані з істотним порушенням його права на захист, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами по справі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 11 квітня 2019 року у період часу з 20 год. 00 хв. до 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 прибув до домоволодіння ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_3 , якій він раніше, за проханням останньої, допомагав по господарству. В ході виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_15 у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заподіяння їй смерті, в результаті чого ОСОБА_6 наніс ОСОБА_15 не менше одинадцяти ударів тупим твердим предметом по голові та тулубу. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_15 отримала чисельні тілесні ушкодження, а саме: дві рани в лобній області зліва; чотири переломи кісток склепіння та основи черепа в товщі лобної кістки з переходом в передню та середню черепну ямку зліва, в товщі луски потиличної кістки зліва, в товщі луски правої скроневої кістки, в товщі потиличної кістки по центру та справа на межі правих тім`яної та скроневої кісток, переломів у вигляді п`яти хвилястих різноспрямованих ліній; павутиноподібного розриву твердої мозкової оболонки; розтрощення та забою речовини головного мозку, внаслідок чого настала смерть останньої. Після цього ОСОБА_6 , знаходячись за вказаною вище адресою, проник до приміщень літньої кухні та житлового будинку, де таємно викрав майно, належне ОСОБА_15 , а саме: б/в мобільний телефон марки «NOMI» модель «і184» з батарею та зарядним пристроєм вартістю 198 грн 34 коп. та грошові кошти і майно, яке належало сину ОСОБА_15 ОСОБА_8 , а саме: 22 купюри номіналом 100 польських злотих, що за курсом НБУ станом на 12 квітня 2019 року становило 15 524 грн 30 коп., б/в DVD-плеєр марки «BBK» з пультом вартістю 103 грн 33 коп., годинник марки «Рекорд 21 камінь» вартістю 138 грн 67 коп., механічний наручний годинник без ремінця марки «Winner Silver» вартістю 186 грн 67 коп., заволодівши майном останнього усього на суму 15 952 грн 97 коп.. З викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальну шкоду ОСОБА_15 на суму 198 грн 34 коп., а ОСОБА_8 15 952 грн 97 коп..

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України , як умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, та за ч. 3 ст. 185 КК України, як крадіжку, тобто, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку вимог апеляційної скарги, думку потерпілого, його представника та прокурора, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі, оскільки, в ході перегляду вироку суду першої інстанції, апеляційним судом не було встановлено порушень вимог процесуального та кримінального закону, які могли б потягти за собою скасування вироку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції вину у скоєнні інкримінованих йому злочинах не визнав та пояснив, що 9-го квітня в обідній час він разом із ОСОБА_10 поїхав на залізничний вокзал до м. Миколаєва, щоб забрати речі, які напередодні там залишив. У зв`язку з виниклим конфліктом співробітники вокзалу викликали поліцію, і він був затриманий. Після того, як його відпустили, поїхав до міста Одеси, де пробув до опівночі. Приблизно о 01 год. 00 хв. 10 квітня сів у таксі та поїхав до сестри, яка проживає у Березівському районі Одеської області. Оскільки таксист заблукав, до сестри ОСОБА_16 він дістався лише вранці 10 квітня 2019 року, після чого поїхав до іншої сестри ОСОБА_14 . Там він був затриманий невідомими особами, які привезли його до Березівського відділку поліції і вимагали зізнатися у крадіжці. Через деякий час його привезли до Очаківського відділку поліції, катували та в ніч з 10 на 11 квітня 2019 року вимагали зізнатися у вбивстві ОСОБА_15 11 квітня 2019 року приблизно о 13 год. 00 хв. був проведений його допит за участю захисника ОСОБА_17 . З часу затримання, тобто з 9 квітня 2019 року, він перебував під вартою.

Однак, незважаючи на те, що обвинувачений свою вину в інкримінованих йому злочинах не визнав, його винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за викладених у вироку обставин, підтверджується доказами, які були дослідженні судом першої інстанції та наведені у вироку.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що з 2014 року він працює у Польщі, тому значну частину часу перебуває за кордоном, але матері телефонував щодня. Також, між ним та матір`ю була домовленість щодо витрат він надсилав кошти, частину яких мати витрачала на повсякденні потреби, а решту зберігала до його приїзду. Востаннє потерпілий бачив ОСОБА_15 27 жовтня 2018 року, а спілкувався телефоном 11 квітня 2019 року. 12 квітня 2019 року йому зателефонувала знайома ОСОБА_18 і повідомила про смерть матері. До України він повернувся 13 або 14 квітня 2019 року. Після огляду будинку він виявив відсутність алкогольних напоїв, зокрема горілки та віскі польського виробництва, чоловічої туалетної води, ТВ-тюнера, DVD, акустичної колонки, ігрових джойстиків, 2-х пар чоловічого взуття кросівок та туфель, телефонів Acer, Nokia та Nomi, годинників Рекорд та Winner, грошей. У березні 2019 року він передавав матері 2200 злотих, що еквівалентно приблизно 15 000 гривень. З ОСОБА_6 потерпілий раніше був знайомий. Приблизно з 2016 року ОСОБА_6 почав бувати у їхньому з матір`ю будинку, допомагав по господарству на прохання ОСОБА_15 . Остання раніше скаржилася на ОСОБА_6 , оскільки, він залазив до погреба, брав звідти продукти, проте серйозних конфліктів між ними не було.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що в один з днів квітня 2019 року приблизно о 15:00 год. він разом із ОСОБА_6 поїхав із с. Козирка Очаківського району до міста Миколаєва, де останній хотів забрати речі з камери сховища вокзалу. У зв`язку із суперечкою з працівниками залізничного вокзалу, останні викликали поліцію. Приїхавши на виклик, співробітники поліції свідка відпустили, а ОСОБА_6 забрали до відділку. Приблизно о 06 :00 наступного дня свідок прийшов до ОСОБА_19 та ОСОБА_20 і, дізнавшись, що ОСОБА_6 немає вдома.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_6 востаннє бачила 11.04.2019р. біля будинку останнього в селі Козирка, Очаківського району Миколаївської області. Сама свідок проживає по сусідству з обвинуваченим. 11 квітня 2019 року приблизно о 22:00 год. 22:15 год. ОСОБА_6 вийшов з будинку, наказавши дружині зачинити двері, і пішов по вул. Урожайній в с. Козирка в бік будинку, де проживала ОСОБА_15 . Повернувся додому приблизно о 04 год. 00 хв. Наступного дня, сів біля будинку та розмовляв із собакою. Цю дату свідок добре пам`ятає, оскільки 12 квітня у її дитини день народження. Також додала, що ОСОБА_15 проживала сама, вона зверталася за допомогою по господарству до ОСОБА_6 , про що особисто повідомляла свідку. Інших прізвищ ОСОБА_15 не називала, але на ОСОБА_6 скаржилася через дрібні крадіжки. Також повідомила, що ОСОБА_6 спиртними напоями не зловживав, 11 квітня 2019 року п`яним не виглядав.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 показала, що 12 квітня 2019 року вона перебувала на чергуванні з охорони садового товариства «Альбатрос» в с. Стара Богданівка, Миколаївського району Миколаївської області. Приблизно о 6 годині 00 хвилин у ворота постукав чоловік і попросив приглянути за його велосипедом. Свідок його впустила на територію товариства. Чоловік мав із собою сумку і три пакета, в яких свідок побачила музичний центр, кілька пляшок алкогольних напоїв польського виробництва, приблизно 3 флакони туалетної води. Також, він дістав з кишені грошові кошти польські злоті і спитав про курс цієї валюти. На запитання свідка чоловік назвав своє прізвище - « ОСОБА_22 », яке вона відразу записала на папірці, оскільки підозрювала чоловіка у вчиненні крадіжок з одного з поблизу розташованих будинків. Коли чоловік пішов, то він взяв із собою всі речі, які склав в один пакет, однак, залишив на підвіконні кнопковий мобільний телефон білого кольору. Вона повідомила його, що він залишив телефон, однак, останній сказав, що залишає його у подарунок. 13 квітня 2019 року свідок прийшла додому після чергування і показала телефон чоловікові. Останній вставив у нього сім карту аби перевірити, чи працює пристрій. Після цього 14 квітня 2019 року до них приїхали працівники поліції, почали розпитувати про мобільний телефон. Тоді ж свідок пояснила, що саме вона принесла цей телефон додому і що його дав їй незнайомий чоловік. Серед фотографій, наданих працівниками поліції, вона впізнала ОСОБА_6 , підтвердивши, що саме він приніс зазначений мобільний телефон. Описуючі події 12 квітня 2019 року, свідок зазначила, що того дня йшов дощ, тому ОСОБА_6 був мокрий, проте охайно вдягнений. На ньому були нові брюки синього кольору, нові туфлі та світло-сірого, мармурового кольору куртка, на руці мав татуювання. Наявність сумки та всіх речей ОСОБА_6 пояснив тим, що він посварився із дружиною, зібрав речі та пішов з будинку. Про вбивство ОСОБА_23 свідок дізналася вже під час допиту 14 квітня 2019 року.

Зазначені показання свідка ОСОБА_12 спростовують доводи обвинуваченого про те, що він був затриманий співробітниками поліції 10 квітня 2019 року і на нього в ніч з 10 на 11 квітня 2019 року співробітниками поліції здійснювався тиск з метою отримати зізнавальні покази у вбивстві ОСОБА_15 . Крім того, згідно рапорту чергового Очаківського ВП ГУНП у Миколаївській області повідомлення про виявлення трупа ОСОБА_15 надійшло на 102 лише о 15 год. 34 хв. 12 квітня 2019 року (Т. 1, а.п. 135), а свідок ОСОБА_12 бачила ОСОБА_6 06 год. 00 хв. 12 квітня 2019 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично поставився до таких показань обвинуваченого, з чим також погоджується й апеляційний суд.

Суд першої інстанції правильно поклав в основу обвинувального вироку показання свідків, оскільки вони узгоджуються із іншими доказами у справі, а саме: рапортом старшого інспектора чергового Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 квітня 2019 року, заявою в.о. старости Козирського старостинського округу від 12 квітня 2019 року, відомостями, які містяться в протоколах огляду місця події від 12 квітня 2019 року з фототаблицею, згідно яких 12 квітня 2019 року у дворі будинку АДРЕСА_3 було виявлено труп ОСОБА_15 зі слідами насилля, лікарським свідоцтвом про смерть №960 від 13 квітня 2019 року, змістом висновку експерта №960, від 4 червня 2019 року, згідно якого смерть потерпілої настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми у виді багато уламкового перелому кісток склепіння та основи черепу, розривів твердої мозкової оболонки забою та розтрощення речовини головного мозку; відомостями що містяться в протоколі огляду місця події від 13 квітня 2019 року з фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_24 видала мобільний телефон Nomi i184, який їй передав 12.04.2019 року ОСОБА_6 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 квітня 2019 року з додатком, відповідно до якого ОСОБА_24 вказала на ОСОБА_6 , як на особу яка їй передала телефон; журналом №176 обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Інгульського ВП, згідно запису в якому під №414 зазначено що ОСОБА_6 11.04.2019 року з 15.-45 год. до 16-30 год перебував у відділку поліції; відомостями, які містяться в протоколі обшуку від 26 травня 2019 року в будинку АДРЕСА_4 , в ході якого ОСОБА_13 добровільно видала працівникам поліції DVD марки «ВКК», який їй подарував брат ОСОБА_6 ; відомостями, які містяться в протоколі обшуку від 26 травня 2019 року в домоволодінні АДРЕСА_5 , в ході якого у ОСОБА_14 було виявлено та вилучено наручний годинник «Рекорд 21 камінь»; протоколом огляду речей від 16 липня 2019 року із фототаблицею, протоколами пред`явлення речі для впізнання за фотознімками від 16 липня 2019 року, висновком експерта №527 від 12 вересня 2019 року, довідкою АТ «Райффайзенбанк Аваль» №17 від 15 квітня 2019 року.

Відповідно до висновку експерта №960, смерть ОСОБА_15 настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми у виді багато уламкового перелому кісток склепіння та основи черепа, розривів твердої мозкової оболонки, забою та розтрощення речовини головного мозку; при судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у виді рани в лобній області зліва та рани на відстані 0, 4 вище верхнього краю останньої, синця та на його тлі чотирьох саден в лобній області справа, двох синців на верхньому та нижньому повіках очей, синця в правій щічній області, синця в лівій щічній області, рани в потиличній області зліва, рани в потиличній області по центру та справа, рани у верхній третині правої вушної раковини, рани в правій завушній області, рани у зовнішнього кінця правої брові та рани на 1, 5 см нижче від останньої, поширеного нерівномірно вираженого крововиливу в м`яких тканинах голови, в лобній лівій тім`яній, потиличній з переходом в праву тім`яну, правій скроневій областях, чотирьох переломів кісток склепіння та основи черепа, павутино подібного розриву та двох розривів повздовжньої форми твердої мозкової оболонки, двох поширених крововиливів, слідів темно-червоного кольору рідкої крові в порожнинах бокових шлуночків мозку, розтрощення та забою речовини головного мозку, синця на передній поверхні грудної клітки, садна та синця на 1 см нижче від садна у верхнього краю лівої лопатки по лопатковій лінії, синця на зовнішній поверхні лівого плеча у середній третині. Всі вищеописані тілесні ушкодження є прижиттєвими, утворились одночасно незадовго до настання смерті, не виключено безпосередньо перед смертю; тілесні ушкодження в області голови утворились від не менш ніж восьмикратної дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яка має ребра. Локалізація тілесних ушкоджень в різних площинах голови, тулуба та кінцівок свідчить про те, що взаєморозташування потерпілої та нападаючого в момент спричинення їй тілесних ушкоджень змінювалося. З моменту настання смерті і до моменту дослідження трупа пройшло не менше ніж 1, 5 доби (Т.2, а.п. 159-167);

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_25 пояснила, що має стаж судово-медичного експерта з 2008 року, і на підставі ухвали слідчого судді проводила судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_15 . Причиною смерті останньої є численні рани в області голови у сукупності, які завдані тупим, твердим предметом з обмеженою контактуючою дією, не виключено фрагментом дерев`яного топорища. Смерть наступила не пізніше, ніж за півтори доби до його огляду експертом, тобто не пізніше 07 год. 00 хв. 12 квітня 2019 року, але могла наступити раніше.

Судово-медична експертиза була проведена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Експерт перед проведенням експертизи був ознайомлений з правами та обов`язками експерта, передбаченими ст. 69, 70 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від дачі висновку експерта та дачі свідомо неправдивого висновку експерта згідно ст. 384,385 КК України, що засвідчено підписом експерта на першій сторінці висновку. Висновок експерта складений відповідно до положень ст. 101, 102 КПК України є повним, із наданням чітких відповідей на поставлені запитання, науково обґрунтованими та узгоджується по змісту із іншими доказами у справі, тому суд вірно послався на нього у вироку, як на доказ доведеності винуватості обвинуваченого.

А тому доводи сторони захисту щодо неналежності та недопустимості доказів, а саме висновку експерта та пояснень експерта ОСОБА_25 є безпідставними.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що експерт не був особисто попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, оскільки, судом першої інстанції встановлено, що ухвалою слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області призначено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_15 , експерта попереджено про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України (Т. 2, а.п. 157).

Щодо твердження захисника про те, що до обвинуваченого застосовувалось фізичне насилля працівниками поліції для отримання від нього інформації щодо вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_15 , апеляційний суд вважає їх непереконливими та не підтвердженими відповідними доказами. Оскілки, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних про те, що захисник або обвинувачений звертались до правоохоронних органів чи прокуратури з відповідними заявами. Крім того, в судовому засіданні обвинувачений не визнавав своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, не надавав суду показань на підтвердження висунутого йому обвинувачення. Слід також зазначити, що судом першої інстанції визнано недопустимим доказом ухвалу слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області та технічний запис судового засідання від 17.05.2019 року щодо допиту ОСОБА_6 в статусі підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КПК України. Та відповідно до вимог ч.2 ст.86 КПК України, суд при ухваленні вироку щодо ОСОБА_6 не послався на відомості які містяться в цьому процесуальному документі та в технічному запису фіксації судового засідання.

Є неприйнятними вимоги апеляційної скарги захисника про скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. Так, відповідно до положень ст. 415 КПК України підставами для призначення нового розгляду в суді першої інстанції є встановлення судом апеляційної інстанції порушень, передбачених пунктами 2,3,4,5,6,7 ч.2 ст. 412 КПК України, в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою, судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд. Разом з тим, апеляційна скарга захисника не містить жодного посилання на порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Всі докази надані стороною обвинувачення та досліджені судом, отримані в порядку визначеному кримінальним процесуальним законом, суд обґрунтовано визнав ці докази достовірними, належними та допустимими, відповідно до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України.

Таким чином, суд першої інстанції вірно поклав в основу вироку показання потерпілої сторони, свідків, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою, що свідчить про їх достовірність та послався на них у вироку на підтвердження винуватості ОСОБА_6 ..

Проаналізувавши всі, надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному вбивстві, тобто в умисному, протиправному заподіянні смерті іншій людині та крадіжці, а саме в таємному викраденні чужого майна, поєднаному із проникненням у житло, вчиненому повторно.

Суд повно та об`єктивно дослідив всі обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є неприйнятними, за такого підстав для скасування вироку суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції не вбачає.
.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 липня 2020 року стосовно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: