Справа № 308/6126/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2020 року м. Ужгород
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван (Вірменія), мешканця АДРЕСА_1 , вірменина, громадянина України, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,-
Досудовим розслідуванням, як вказано у клопотанні, встановлено, що ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність, карність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в кінці травня 2020 року, погрожуючи вбивством та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, пред`явили протиправну вимогу потерпілому ОСОБА_8 про передачу їм семи тисяч доларів США, за нібито відшкодування вартості реалізованого потерпілим автомобіля громадянину ОСОБА_9 , погрожуючи при цьому заподіянням тяжких тілесних ушкодження та вбивством в разі невиконання їхньої вимоги.
В свою чергу, 10.06.2020 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, в с. Бедевля, Тячівського району, потерпілий ОСОБА_8 , сприйнявши погрози ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, а також за життя і здоров`я своїх близьких, передав ОСОБА_7 1000 (одну тисячу) ЄВРО, еквівалентом станом на червень 2020 року 30 087 (тридцять тисяч вісімдесят сім гривень). В подальшому, ОСОБА_7 діючи у попередній змові із ОСОБА_5 , отримані від потерпілого 1000 євро, обміняв на гривні та на виконання відведеної йому злочинної ролі у попередній змові, переслав на банківську картку № НОМЕР_1 , видану АТ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 грошові кошти в гривнях еквівалентом 700 євро, а іншу суму залишив собі.
Не зупинившись на цьому, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 , видаючи себе за «кримінальних авторитетів» та так званих лідерів в злочинному середовищі «смотрящих», переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і те, що потерпілий ОСОБА_8 сприйняв їхні погрози за реальні та побоювався за своє життя і здоров`я, з метою продовження залякування потерпілого в період з 10.06.2020 року по 25.08.2020 року систематично стали телефонувати останньому на його мобільний телефон НОМЕР_2 та по черзі вимагали у нього грошові кошти за неіснуючий борг, а також щомісячної сплати грошових коштів на так званий «злодійський общак».
В той же час, ніде не працюючий мешканець м. Ужгорода ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та з метою незаконного збагачення, пред`явив незаконну протиправну вимогу гр. ОСОБА_10 про передачу йому 47 000 (сорок сім тисяч) доларів США , в якості розрахунку за неіснуючий карточний борг, при цьому погрожуючи вбивством та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, в разі не передачі йому обумовленої суми грошових коштів потерпілим.
В подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння коштами ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і те, що потерпілий ОСОБА_10 боїться за своє життя і здоров`я, оскільки, сприйняв його погрози за реальні, з метою утримування останнього в постійному страху за своє життя та здоров`я в період з 05.08.2020 року по 18 годину 25.08.2020 року систематично здійснював телефонні дзвінки на номер потерпілого, вході яких нагадував йому про вимогу щодо передачі грошових коштів та висловлював погрози заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та вбивством.
У клопотанні вказано, що 26.08.2020 року складено та вручено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України., а докази, які зібрані на даному початковому етапі слідства - достатні для обрання запобіжного заходу та в повній мірі обґрунтовують підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих дій.
Слідчий у клопотанні зазначає, що відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років позбавленням волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. А також те, що ОСОБА_5 проживає не за місцем реєстрації в Тячівському районі, а винаймає квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Перебуваючи на волі ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, свідків які вже встановлені та будуть встановлені, а також їх родичів, з метою дачі, зміни ними показань на його користь, зокрема із забезпечення собі алібі, зважаючи на ту обставину, що йому відоме місце проживання та роботи таких осіб. Також ОСОБА_5 , будучи на волі матиме можливість застосувати насильство чи інший тиск до потерпілого, його знайомих, свідків, як сам, так за участі своїх знайомих, що підтверджується матеріалами кримінального провадження про вчинення кримінальних правопорушень із погрозами вбивства та спричинення тілесних ушкоджень і знищенням майна щодо потерпілого та членів його сім`ї, тобто наявний і підтверджений ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Саме тому при оцінці доведеності даного ризику слід врахувати сам характер вчиненого ОСОБА_5 у групі осіб кримінального правопорушення та спосіб його вчинення.
Крім цього, ОСОБА_5 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних ним показань. Аналогічним чином ОСОБА_5 зможе впливати ще на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.
Знаходячись на волі, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, зважаючи на його знайомства із особами, які схильні до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.
Також, будучи на волі, ОСОБА_5 й надалі матиме можливість вчиняти насильницькі дії відносно потерпілих, його знайомих та родичів з приводу викриття його злочинних дій у групі осіб.
Крім цього, враховуючи кримінальні зв`язки ОСОБА_5 , відсутність офіційної роботи та легальних доходів, спосіб кримінального правопорушення (передбачав фізичне насильство щодо особи, до позбавлення життя особи), наявні підстави вважати, що останній будучи на волі може вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не має постійного місця проживання в м. Ужгороді, а винаймає квартиру за адресою АДРЕСА_1 , він має можливість переховуватись від слідства та суду .
Таким чином, підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.
Слідчий у клопотанні також вказує, що ОСОБА_5 на підставі вагомих доказів обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який характеризувався підвищеною суспільною небезпекою, що виражалася у погрозі фізичної розправи та знищенням майна потерпілих та їх родичів, за який йому, у випадку визнання винним, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років позбавлення волі; стан здоров`я якого не перешкоджає утриманню під вартою, він офіційно ніде не працює та не має постійного законного джерела доходів.
Таким чином, інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із погрозою застосуванням насильства, на думку сторони обвинувачення суд на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України може не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор вказав, що ризики передбачені ст. 177 КПК України наведені у клопотанні є реальними та обґрунтованими, а тому просив задовольнити клопотання у повному обсязі з підстав викладених у ньому. Окрім цього, просив врахувати, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного із погрозою застосування насильства, а тому просив не визначати розмір застави.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання. Зазначив, що вручена підозра ОСОБА_5 є необґрунтованою, оскільки, ОСОБА_7 , який також є підозрюваним, підозру про вчинення кримінально правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України не вручено, а відтак, не може кваліфікуватися за частиною другою, оскільки, диспозиція даної частини передбачає вимагання за попередньою змовою групою осіб. Крім того вказав, що ОСОБА_5 має намір змінити місце проживання та проживати в Ужгороді, не має наміру незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки свідками у даному кримінальному провадженні є тільки працівники поліції. Вважає, що ризики наведені у клопотанні є необґрунтованими, а тому, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що дійсно познайомився через свого кума з гр. ОСОБА_10 та неодноразово грав з ОСОБА_10 в карти, внаслідок таких карткових ігор, останній мав значний кратковий борг. Зазначив, що просив гр. ОСОБА_10 повернути гроші, які оостанній йому заборгвував. Не виключає , що у розмові з ОСОБА_10 міг пригрозити йому, однак, не мав реального наміру щось вчинити, хотів тільки налякати, щоб повернути кошти. З гр. ОСОБА_7 також знайомий з дитинства, мають спільні справи та ОСОБА_7 свого часу позичав кошти у нього, які повернув йому нещодавно на банкувську картку . Щодо наведених у клопотанні ризиків заперечив, зазначив, що наміру переховуватися від органів досудового розслідування, будь яким чином впливати на свідків, потерпілих чи інших осіб у даному кримінальному провадженні не має. Пояснив, що на даний час ніде не працює, бажає змінити місце проживання та проживати в м. Ужгород разом зі своїм рідним братом . Просив застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт, або визначити заставу.
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , слідчогог ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_5 , затримано 25.08.2020 року о 18 год. 30 хв. копію якого додано до матеріалів клопотання.
Встановлено також, що 26.08.2020 року стороною обвинувачення складено та вручено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколами допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколами допитів потерпілого ОСОБА_10 ; протоколами проведення НСРД.
Слідчий суддя враховує, що згідно пояснень потерпілого ОСОБА_8 , останньому починаючи з кінця квітня 2020 року неодноразово телефонували ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , з вимогою передачі їм грошових коштів в сумі 7000 доларів США за нібито відшкодування вартості реалізованого потерпілим автомобіля громадянину ОСОБА_9 , при цьому погрожуючи заподіянням тяжких тілесних ушкоджень в разі невиконання їхньої вимоги. Також потерпілий вказав, що 30.06.2020 року та 02.07.2020 року до будинку його батьків приходили двоє невідомих чоловіків та сказали, щоб потерпілий ОСОБА_11 , пере телефонував ОСОБА_12 , а якщо він цього не зробить то в нього будуть проблеми.
Слід зазначити, що потерпілі були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України та ст.ст. 384, 385 КК України відповідно.
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення Європейський Суд з прав людини «Чеботарь проти Молдови» зазначено, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду судом кримінального провадження по суті, а тому посилання захисника ОСОБА_6 та ОСОБА_13 на недостатність та необгрунтованість доказів, які підтверджують підозру останнього є безпідставними.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні, оскільки, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 189 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, яке згідно з санкцією вказаної статті карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Слідчий суддя при розгляді клопотання враховує, що підозрюваному ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 189 КК України кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженні його прав і свобод (вимагання), вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб.
Слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини є підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що на даний час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_5 перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя вважає, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.
Також, необхідно врахувати категорію зазначеного правопорушення, у зв`язку з чим досудове розслідування передбачає проведення великого обсягу слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які мають доказове значення для даного провадження, що у сукупності вказує на наявність реальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню.
Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .. Крім того, підозрюваний знайомий з потерпілими у даному кримінальному провадженні, а тому існує ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілих з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Доводи сторони захисту про відсутність підстав вважати підозру обґрунтованою, не є підставою відмови в обранні відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу, оскільки у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованості підозри наданими слідчому судді доказами.
Посилання адвоката на те, що ОСОБА_5 , не вчиняв кримінального правопорушення ч. 2 ст. 189 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є вимагання вчинене за попередньою змовою групою осіб, оскільки повідомлення підозру ОСОБА_14 не вручено, є безпідставними, оскільки кваліфікуючими ознаками даного кримінального правопорушення є не тільки вимагання вчинене за попередньою змовою групою осіб, а і вчинене повторно. Крім того, на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про обрання запобіжного заходу підозрюваній особі.
Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про імовірність наявності ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного ОСОБА_5 ..
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного у виді тримання під вартою.
Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховується слідчим суддею і те, що сам злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , стосується вимагання з погрозами насильства над потерпілими, погрозою вбивства, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, що в свою чергу є порушенням громадської безпеки не тільки потерпілого у даному кримінальному провадженні, але й суспільства вцілому. Громадська безпека є елементом, складовою національної безпеки України, яка виначається в Законі України "Про основи національної безпеки України" як захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам. Зазначений вид злочину щодо вимагання вчиненого групою осіб та відповідно співучасть у такому злочині має суспільний інтерес.
Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, вважає обґрунтованим висновок про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.
Крім цього, слідчий суддя вважає, що за допомогою застосування до ОСОБА_5 , заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.
При розгляді клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_13 25.08.2020р. був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується відповідним протоколом, складеним уповноваженою на те особою, з підстав, визначених процесуальним законом, а обставин визначених ч. 5 ст. 206 КПК України не встановлено.
Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , було вчинено із застосуванням погроз насильства відносно потерпілих, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван (Вірменія), мешканця АДРЕСА_1 , вірменина, громадянина України, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання з 18 год 00 хв. 25 серпня 2020 року.
Встановити строк дії ухвали до 20 жовтня 2020 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 01 вересня 2020 року о 16 год. 15 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1