Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7148/20
Провадження № 1-кс/711/2388/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Черкаси

Слідчий - суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором першого відділу управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 , внесене у кримінальному провадженні № 0000139 від 12.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором першого відділу управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 , внесеним у кримінальному провадженні № 0000139 від 12.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

В обґрунтування клопотання вказує, що 19.09.2020 року, ОСОБА_5 , діючи незаконно, в порушення вимог Закону України №60/95 ВР «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» і Закону України №62/95 - ВР «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», у невстановлений досудовим розслідуванням дату, час, за невстановлених обставин придбав поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною, яку в свою чергу умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, збув ОСОБА_8 (особа зі зміненими анкетними даними), яка, надала працівникам поліції добровільну згоду на участь у проведенні негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу, у якій і прийняла участь як покупець.
Так, ОСОБА_5 , знаходячись на другому поверсі другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , близько 15 години 39 хвилин здійснив незаконний збут ОСОБА_8 , тобто продаж за 350 грн., наркотичного засобу, обіг якої обмежено метадон.
Того ж дня, ОСОБА_8 в приміщені службового кабінету №402 УСР в Черкаській області ДСР НП України, що за адресою: місто Черкаси, вулиця Благовісна, 189, добровільно видала працівникам поліції проданий їй ОСОБА_5 поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною, яка згідно з висновком експерта №2/1987 від 23.09.2020 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якої обмежено метадон. Маса метадону становить 0,0817г.
Також, 10.10.2020 року, в період з 13 години 07 хвилин по 14 години 50 хвилин, під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.09.2020 року, за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції у рюкзаку останнього виявлено та вилучено два поліетиленових пакета з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно з висновком експерта №2/2075 від 10.10.2020 року містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якої (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 0,093 г, яку ОСОБА_5 повторно, умисно, в порушення вимог Закону України №60/95 ВР «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» і Закону України №62/95 - ВР «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно придбав та зберігав для подальшого збуту.

10 жовтня 2020 року ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України.
11 жовтня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, є зібрані в ході досудового розслідування відомості, що містяться у протоколах слідчих (розшукових) і негласних дій, а також у висновках судових експертиз, проведених у кримінальному провадженні, зокрема у: протоколі огляду і помітки грошей від 19.09.2020 року; протоколі огляду покупця та вручення грошей від 19.09.2020 року; протоколі видачі предметів від 19.09.2020 року; протоколі проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину від 19.09.2020 року; висновку експерта №2/1987 від 23.09.2020 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 09.10.2020 року; протоколі проведення обшуку від 10.10.2020 року; висновку експерта №2/2075 від 10.10.2020 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 .

На теперішній час є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , знаходячись на волі, буде: переховуватись від органу досудового розслідування, прокурора та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідка ОСОБА_9 з метою схилення її до дачі завідомо не правдивих показань, а також перешкоджати кримінальному провадження шляхом спілкування з іншими особами, які також причетні до вчинення вказаного злочину, так як на цей час не встановлено джерело походження психотропної речовини та інші обставини, які підлягають доказуванню (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на експерта (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчиняти інші злочини, у тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому злочину, а також аналогічні тим, у якому він підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Зазначені ризики існують, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років із конфіскацією майна.

Також вказує, що на даний час в ході досудового розслідування не встановлено та не допитано всіх осіб, яким ОСОБА_5 , збував наркотичний засіб, у зв`язку з чим останній перебуваючи на волі матиме змогу з ними контактувати та незаконно впливати на них схиляючи до дачі завідомо неправдивих показань та вживати заходів спрямованих на унеможливлення здобуття органом досудового розслідування інших фактичних даних, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінального правопорушення.

Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність обґрунтованих ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також встановлено, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним ризикам, що не здатен забезпечити інший більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Разом з цим, при обранні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави слідчий вважає за доцільне, з урахуванням виключених обставин кримінального провадження, визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу, яка буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у останнього бажання будь яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні.

Крім того, орган досудового розслідування вказує, що у разі внесення застави підозрюваним вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 ряд обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого та прокурора;здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими учасниками кримінального провадження.

А тому, просить: застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, з можливістю внесення застави, яка буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у останнього бажання будь яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 просили відмовити в задоволенні клопотання. При цьому просили врахувати, що ризиків, наведених органом досудового розслідування не існує. Сам ОСОБА_5 визнає свою вину та розкаюється в здійсненому. Також просили, у випадку, якщо суд прийде до висновку про задоволення клопотання, то обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_11 , його захисника ОСОБА_6 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 177 КПК України визначені мета та підстави застосування запобіжних заходів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини з метою збуту та незаконному збуті наркотичного засобу, вчинених повторно.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якоїтермін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Аналіз змісту наданих органом досудового розслідування до матеріалів клопотання та досліджених в судовому засіданні доказів (протокол видачі предметів від 19.09.2020 року; висновок експерта №2/1987 від 23.09.2020 року; протокол про результати контролю за вчиненням злочину в рамках досудового розслідування від 20.09.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 09.10.2020 року; протокол обшуку від 10.10.2020 року; висновок експерта №2/2075 від 10.10.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 11.10.2020 року), в їх сукупності та з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, дають достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України, за яке передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Підставою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення подальшого покарання; незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Метою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає цілком обґрунтованими є доводи прокурора та слідчого щодо наявності ризику - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, побоюючись настання кримінальної відповідальності у випадку доведеності його винуватості.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не узявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, обґрунтованими є доводи слідчого та прокурора щодо наявності такого ризику, як можливість вчинення іншого кримінального правопорушення у цій сфері, оскільки останній офіційно не працевлаштований та не має стабільних доходів.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованими і доводи слідчого та прокурора щодо наявності такого ризику, як можливість незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні. Разом з тим, слідчий суддя вважає, що ризик впливу на експерта є необґрунтованим.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 тяжкого злочину та наявність вищезазначених ризиків надають підстави для обрання йому запобіжного заходу.

До того ж, враховуючи вагомість наявних доказів, які вказують на вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність постійного місця роботи та джерела доходу, свідчать про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваного та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що задля забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання, встановленим в судовому засіданні ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є неможливим застосування до нього таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Крім того, особиста порука не може бути застосована до підозрюваної навіть з тих підстав, що до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт та особисте зобов`язання не можуть бути застосовані до підозрюваного з огляду на те, що застосування таких запобіжних заходів не забезпечить гарантування усунення ризику спілкування підозрюваного з особами, які можуть бути причетні до кримінального правопорушення, в тому числі зі свідками, що має особливо важливе значення в даному випадку на ранній стадії досудового розслідування, а також можливості вчинення ним інших протиправних діянь.

За таких обставин, враховуючи дані про особу підозрюваного, особливості його життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінального правопорушення (спосіб, місце, час вчинення, тяжкість наслідків, тощо), ступінь суспільної небезпечності, які несуть в собі злочинні діяння у сфері обігу наркотичних засобів, слідчий суддя вважає, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженні є тримання під вартою.

Між тим, слід звернути увагу, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто, постановлення обвинувального вироку (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Враховуючи те, що є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та що в судовому засіданні органом досудового розслідування доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які є достатніми для переконання, що існують підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти тим ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування, тому слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 08.12.2020 року включно.

Під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються особа підозрюваного, його вік, наявність постійного місця проживання. Однак вказані обставини, на думку слідчого судді, не дають підстав для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У рішенні від 12.03.2009 року в справі «Олександр Макаров проти Росії» №152117/07 Європейський суд вказав, що «… сума застави повинна оцінюватися головним чином по відношенню заінтересованої особи, його активів… іншими словами, ступенем впевненості, яка можлива в тому, що перспектива втрати забезпечення у випадку його неявки в суд послужить достатнім фактором, виключаючи з його сторони будь-яке бажання зникнути».

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, з урахування обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваної, суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також з врахуванням рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 року в справі «Олександр Макаров проти Росії» №152117/07, слідчий суддя вважає за необхідне встановити заставу у сумі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 126120 грн. (2102 грн. х 60 = 126120 грн.).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 40, 131, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 08.12.2020 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України у разі внесення ним, або іншою особою застави в сумі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 126120 грн., відносно нього може бути змінена міра запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду та органу розслідування, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти їх про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваному, адвокату підозрюваного, слідчому в провадженні якого знаходиться справа, прокурору для відому, начальнику установи, в якій буде утримуватися підозрюваний.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 15.10.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1