ун. № 759/5537/20
пр. № 1-кп/759/316/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2021 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001115 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Монастирище Черкаської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

сторони захисту: захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 , 24.02.2020 близько 02 години 00 хвилин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого словесного конфлікту, використовуючи предмет ззовні схожий на розкладний ніж, який тримав у своїй руці, наніс один удар в область лівої частини грудної клітини ОСОБА_10 , в результаті чого умисно заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Так, 24.02.2020, близько 01 години 45 хвилин, ОСОБА_11 разом зі своїми знайомими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , знаходився біля магазину «Плюшка», що розташований біля будинку № 12 по вулиці Зодчих в місті Києві, під час чого зустрів раніше невідомого йому ОСОБА_14 , який являється сусідом ОСОБА_12 .

Відразу після цього, ОСОБА_15 почав розмову з ОСОБА_14 так між ними розпочався словесний конфлікт, під час якого, ОСОБА_15 відвів на декілька метрів ОСОБА_14 та почав до нього грубо виражатись і спровокував конфлікт, під час якого у ОСОБА_16 виник умисел на спричинення ОСОБА_14 , тілесних ушкоджень.

В подальшому, ОСОБА_11 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на нанесення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, перебуваючи від останнього на відстані витягнутої руки, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, дістав зі своєї куртки предмет ззовні схожий на розкладний ніж та утримуючи його в своїй правій руці, наніс ним один удар в область лівої частини грудної клітини ОСОБА_10 колото-різане поранення грудної клітини зліва, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, та повернувшись до своїх товаришів з місця вчинення злочину зник.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, на початку судового розгляду визнав повністю, а цивільний позов частково. В подальшому, під час допиту як обвинуваченого, змінив свої показання і зазначив, що свою винуватість та цивільний позов не визнає. Так, ОСОБА_4 показав, що дана подія відбулась 24.02.2020 року в нічний час доби, близько пів першої ночі. Він разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прийшли до магазину «Плюшка» за адресою: м.Київ, вул.Зодчих, 18 попити кави. ОСОБА_12 підійшов та привітався з потерпілим ОСОБА_10 і почав з ним розпивати алкогольні напої. Він алкогольні напої не вживав і не розуміє чому йому інкримінують, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Він стояв на відстані 5 метрів від потерпілого та ОСОБА_12 і помітив ознаки агресивної поведінки у ОСОБА_10 по відношенню до останнього, яка виражалась у нецензурній лайці. Він зробив зауваження потерпілому, сподіваючись на те, що той перестане себе агресивно поводити по відношенню до ОСОБА_12 . ОСОБА_10 одразу переключив свою увагу на нього. Словесний конфлікт між ним та потерпілим одразу переріс у бійку. Бійка відбувалась за кутом магазину «Плюшка». Перший удар наніс не він. Дістав ніж вже після того, як отримав декілька ударів в обличчя від потерпілого. Ніж був в кишені і коли дістав його, то тримав біля себе в руці. Ніж був розкладний. Він почав розмахувати ножем та закликав ОСОБА_10 відійти, після чого ще раз отримав удар в обличчя від потерпілого. Він не намагався нанести удар ножем ОСОБА_10 , а ніж дістав тільки для того щоб налякати останнього. Після отриманих ударів в область обличчя від ОСОБА_10 у нього йшла кров, а коли потерпілий наніс ще один удар, то впав на землю. Після цього потерпілий втік з місця події. Він не знає, чи був безпосередній контакт ножа з тілом ОСОБА_10 , чи не було. Після цього він зібрався та пішов.

Також ОСОБА_4 показав, що не знає, та не може бути впевненим, що саме він наніс удар ножем ОСОБА_10 в той вечір. Під час затримання у нього було вилучено саме той ніж, який був у нього при собі 24.02.2020 року. Під час бійки у нього було розбите обличчя і він руками витирав кров з обличчя, тому допускає, що виявлена кров може бути його. Алкогольні напої в той вечір він не вживав. Окрім потерпілого більше ніхто не бачив, як він дістав ножа і подальші події.

Винуватість ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України підтверджується показаннями потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що разом із двома своїми знайомими пішов до магазину «Плюшка» віддячити їм за ремонт автомобіля . Вони придбали пляшку горілки та почали її розпивати. З`явився обвинувачений з ОСОБА_12 , який живе у сусідньому будинку. Товариш обвинуваченого підійшов до нього привітатись. Потім ОСОБА_12 разом із його товаришем відійшли в сторону поспілкуватися. Обвинувачений одразу почав висловлювати свою неповагу по відношенні до нього, після чого почалась штовханина. Потім вони перемістилися за кут парапету, де ОСОБА_4 дістав ніж та наніс удар. Було декілька спроб нанести удар ножем. При першій і другій спробі ОСОБА_4 не вдалось влучити. При тертій спробі, ОСОБА_4 ножем поцілив в нього, а він майже одночасно наніс кулаком удар обвинуваченому в обличчя. Після цього ОСОБА_4 впав та лежав, а він відразу почав почувати себе погано. Коли побачив кров то відразу пішов додому і викликав швидку допомогу. Відійшовши на невелику відстань, розвернувся та побачив, що обвинувачений ОСОБА_4 підвівся та пішов назад, де знаходився раніше.

Також потерпілий ОСОБА_10 показав, що дана подія відбувалась 24.02.2020 близько 02 години ночі, поблизу магазину «Плюшка», який знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Зодчих, 12. Обвинувачений тримав ножа в правій руці. Удар ножем він отримав в область серця, а у відповідь наніс удар кулаком в щелепу обвинуваченому, після чого той одразу впав на землю. Коли, після удару ножем, підняв светра і футболку то побачив, що у нього рясно йде кров. ОСОБА_4 разом з ним алкогольні напої не вживав, але на його думку вже перебував у стані алкогольного сп`яніння. Він не знаходився на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. На той момент випив дві чарки горілки, однак пам`ятає все достатньо чітко. Після бійки з ОСОБА_4 більше ні з ким в конфлікт не вступав. Додому йшов приблизно 4-5 хвилин. Під час бійки до них з ОСОБА_4 ніхто не наближався та не підходив. Він не побачив жодних слідів крові на тілі обвинуваченого і тим паче на обличчі. Згодом була часткова грошова компенсація від обвинуваченого на суму 10 000 тисяч гривень.

Цивільний позов підтримує у повному обсязі, а саме: матеріальну шкоду (з урахуванням часткового відшкодування) на суму 10 000 тисяч гривень та моральну шкоду на суму 100 000 тисяч.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що в нічний час 24.02.2020 року відбулась словесна перепалка в ході якої ОСОБА_10 почав бійку з ОСОБА_4 . В результаті штовханини, обвинувачений і потерпілий перемістились за парапет магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де бійка продовжилась, однак саму бійку він не бачив. Обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_10 до цих подій знайомими не були. Він не бачив момент удару ножем. До початку бійки предметів зовні схожих на ніж також не бачив.

Також ОСОБА_12 показав, що самої бійки не бачив, однак чув крики та бачив те, що потерпілий ОСОБА_10 тікає. Після цього обвинувачений ОСОБА_4 повернувся назад, нічого не сказавши і вони відразу вирушили додому. Він не цікавився, куди подівся потерпілий. В подальшому відповідаючи на запитання захисника, ОСОБА_12 змінив показання та зазначив, що потерпілий ОСОБА_10 першим наніс 2 удари рукою стиснутою в кулак і вибив ОСОБА_4 зуб. Всього він бачив, що потерпілий ОСОБА_10 наніс 3-4 удари обвинуваченому ОСОБА_4 , а останній не завдав жодного удару потерпілому.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показав, що працює на посаді заступника керівника Київської місцевої прокуратури №8. Прокурори у кримінальних провадженнях призначаються відповідно до вимог КПК України, шляхом винесення керівником прокуратури або одним із заступників відповідної постанови, після чого дані вносяться відповідно до положення «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань до Єдиного реєстру досудових розслідувань». На протязі року підписує велику кількість постанов. Оглянувши постанову про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001115 від 24.02.2020 року, показав, що дану постанову він підписував, оскільки там стоїть саме його підпис. Зазначена постанова підписується відповідно до вимог КПК України в день реєстрації провадження і відомості протягом 24-х годин вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також ОСОБА_17 показав, що саме цю справу детально він не пам`ятає та не може вказати час її підписання, оскільки постанова винесена в лютому, а наразі вже грудень.

Ознайомившись з постановою, яка міститься в Т.1 на аркуші № НОМЕР_1 повідомив, що йому невідомо з яких джерел була отримана постанова та яким чином вона була долучена, тому що він вперше бачить цю постанову не підписаною.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що працює на посаді заступник начальника начальник слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м.Києві. Порядок призначення слідчих, які здійснюють досудове розслідування, відноситься до повноважень керівника органу досудового розслідування, його заступника та начальників відділень. Виноситься відповідна постанова, яку підписує безпосередньо він, або його заступники про створення групи слідчих у кримінальному провадженні. Зазначена у постанові група слідчих здійснює розслідування у кримінальному провадженні, а відповідні відомості в подальшому вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Постанова про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні вноситься протягом однієї, чи двох діб.

Також ОСОБА_18 показав, що підписував зазначену постанову про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні № 001115. Власноруч він постанови не готує, а їх приносять йому на підпис у день їх складання. Постанови виносяться начальниками відділу, заступниками начальника відділу або слідчими.

Ознайомившись з постановою Т.1 аркуш справи № 97-98, зазначив, що на даній постанові стоїть саме його підпис. Ознайомившись з постановою про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні, яка міститься у Т.1 аркуш справи № 202, зазначив, що це другий екземпляр постанови, який помилково не був підписаний. Постанова підписується у декількох екземплярах, одна копія направляється прокурору, інша залишається у матеріалах кримінального провадження. Також постанова вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань протягом 1-2 діб. Процесуальна дія фіксується як письмово, так і фіксується в електронному форматі, а саме внесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Постанову про призначення групи слідчих вносить виключно начальник відділу або його заступники, слідчий відповідних відомостей вносити не може.

Крім показань потерпілого та свідків, винуватість ОСОБА_4 у скоєні вищевказаного кримінального правопорушення об`єктивно підтверджується наступним:

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 24.02.2020, згідно якого ОСОБА_10 зазначив, що 24.02.2020 близько 02 години, невідома особа чоловічої статі, перебуваючи біля будинку №12 по вул.Зодчих у м.Києві, нанесла йому ножове поранення в грудну клітину (Т.1 а.п.101);

-протоколом огляду місця події від 24.02.2020, згідно якого було проведено огляд приміщення палати №3 Київської міської клінічної лікарні №17 за адресою: м.Київ, пров.Лабораторний, 20, під час якого було вилучено футболку чорного кольору з написом «DYNAMIC ATTIVDE» на якій з лівої сторони присутній отвір та яку надав потерпілий ОСОБА_10 (Т.1 а.п.102-105);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2020 за участі потерпілого ОСОБА_10 , згідно якого останній детально розказав та показав механізм заподіяння йому ножем тілесного ушкодження (Т.1 а.п.108-110);

-довідкою відділення політравми від 24.02.2020 з діагнозом, що у ОСОБА_10 проникаюче поранення грудної клітини зліва (Т.1 а.п.119);

-довідкою центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва від 24.02.2020 з діагнозом, що у ОСОБА_10 проникаюча колото-різана рана грудної клітки зліва (Т.1 а.п.120);

-висновком експерта №042-562-2020 від 17.03.2020, згідно якого, дані наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 24.02.2020 о 03:14 год. у ОСОБА_10 мали місце такі ушкодження: колото-різана рана в проекції лівого підребер`я, довжиною 2,5 см., з рівними краями, з рановим каналом, що відходить від неї в напрямку знизу-вверх, по ходу якого в проекції 6-го міжребер`я перетинаються підшкірно-жирова клітковина, міжреберні м`язи, частково 6-е ребро, пристінкова плевра, крововилив у ліву плевральну порожнину (до 50 мл.крові) проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва. Локалізація та характер вищевказаних ушкоджень, які містяться в медичній документації, з урахуванням обставин справи в тому числі і часових даних у своїй сукупності дозволяють стверджувати, що дані ушкодження утворились внаслідок однократної травмуючої дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості, могли утворитись у вказаний в постанові термін, тобто 24.02.2020, не виключено у спосіб, на який вказує потерпілий ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту 05.03.2020. Враховуючи вищезазначене, за ступенем тяжкості вищевказане проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (Т.1 а.п.121-125);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.02.2020 під час якої свідок ОСОБА_19 впізнав ОСОБА_4 , як чоловіка котрий 24.02.2020 близько 02 години, за адресою: м.Київ, вул.Зодчих, 18-Г, біля магазину «Плюшка», вчинив бійку з потерпілим ОСОБА_10 , після якої останнього більше не бачив (Т.1 а.п.157-161);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.02.2020 під час якої свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_4 , в якого 24.02.2020 близько 02 години, за адресою: м.Київ, вул.Зодчих, 18-Г, біля магазину «Плюшка», виник конфлікт з потерпілим ОСОБА_10 , який переріс у бійку (Т.1 а.п.162-166);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 24.02.2020 за участі свідка ОСОБА_19 , згідно якого останній детально відобразив події словесного конфлікту який переріс у бійку між потерпілим та обвинуваченим (Т.1 а.п.167-171);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 24.02.2020 за участі свідка ОСОБА_12 , згідно якого останній детально відобразив події словесного конфлікту який переріс у бійку між потерпілим та обвинуваченим (Т.1 а.п.172-176);

-протоколом затримання особи підозрюваної у вчинення злочину від 24.02.2020, згідно ст.208 КПК України, під час якої у ОСОБА_4 було вилучено: спортивні штани сірого кольору, зі слідами речовини бурого кольору, чорні кросівки «Найк» з помаранчевими шнурками та предмет схожий на ніж сірого кольору, з плямами речовини бурого кольору (Т.1 а.п.178-181 );

-висновком експерта №091-90-2020 від 30.04.2020, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_10 належить до групи А (ІІ) ізосерологічної системи АВО. При судово-цитологічному дослідженні складного ножа (об.1,2) знайдені кров з домішками поту (об.1,2), клітини слизових оболонок, сполучної і м`язової тканини (об.1), а також шкіри (об.2) особи чоловічої генетичної статі. При визначенні групової належності поту і крові виявлені антигени А і В, в клітинах лише антиген А ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження клітин від потерпілого ОСОБА_10 , а крові та поту від нього (антиген А) та особи, якій властивий антиген В або антиген А і В системи АВО (Т.1 а.п. 186-190);

-висновком експерта №081-102-2020 від 25.03.2020, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_10 належить до групи А (ІІ), що по судово-медичній класифікації відповідає групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В. На наданих на експертизу спортивних штанах (об.2,3) та на кросівці з лівої ноги (об.5), вилучених у ОСОБА_4 , виявлено кров людини. При визначенні групової належності цієї крові виявлений антиген А, що не виключає можливості її походження від потерпілого ОСОБА_10 (Т.1 а.п.192-196);

Під час судового розгляду, сторони захисту заявила клопотання, про визнання всіх доказів сторони обвинувачення недопустимими у зв`язку з тим, що не було надано документів, які підтверджують повноваження слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні.

На підтвердження свого клопотання захисник ОСОБА_9 надав копії постанов про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні від 24.02.2020 та про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 24.02.2020, які він сфотографував під час виконання вимог ст.290 КПК України (Т.1 а.п.202-204), які не підписані.

Стороною обвинувачення були надані до суду оригінали вищевказаних постанов від 24.02.2020 (Т.1 а.п.97-100) на яких наявні підписи службових осіб.

Допитаний під час судового розгляду заступник керівника Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_17 підтвердив, що підписував постанову про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001115 від 24.02.2020 року. Зазначена постанова підписується відповідно до вимог КПК України в день реєстрації провадження і відомості протягом 24-х годин вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Допитаний під час судового розгляду заступник начальника - начальник слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_18 підтвердив, що 24.02.2020 підписував постанову про призначення групи слідчих у даному кримінальному провадженні, а постанова, яка міститься у Т.1 а.п.202, може бути другим екземпляром постанови. Процесуальна дія фіксується як письмово, так і фіксується в електронному форматі, а саме внесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вищевказані показання повністю узгоджуються з дослідженим в судовому засіданні витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0001115 від 24.02.2020 де вказані слідчі, які уповноважені здійснювати досудове розслідування та прокурори, які здійснюють процесуальне керівництво (Т.1 а.п.95-96).

Також судом досліджувався протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 26.03.2020, згідно якого сторона захисту повністю ознайомилась з матеріалами кримінального провадження, заяв і зауважень не має (Т.1 а.п.199).

Крім цього, відповідно до постанови Верховного суду справа №490/10025/17 від 19.05.2020, КПК не вимагає, щоб кожне рішення, яке приймається у зв`язку з розслідування кримінальної справи, викладалось у формі постанови. Частина 3 ст.110 КПК України передбачає, що постанова виноситься слідчим або прокурором лише у випадках, передбачених цим кодексом, або коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Аналіз положень КПК свідчить про те, що визначення слідчого чи прокурора не є тим випадком, для якого Кодекс вимагає винесення постанови. Частина 1 статті 37 КПК України не визначає, у якому вигляді має прийматися рішення про визначення процесуального керівника у розслідуванні. Відомості про те, які слідчі ведуть досудове розслідування і які прокурори здійснюють процесуальне керівництво, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Тривале проведення досудового розслідування, використання слідчими та прокурорами ресурсів своїх органів та інші фактори провадження свідчать про те, що розслідування і процесуальне керівництво цими особами проводилося за відповідними рішеннями керівників.

Також сторона захисту заявила клопотання про визнання недопустимими висновку експерта №042-562-2020, оскільки (на її думку) були порушені вимоги КПК України при призначенні експертизи та не з`ясовано повноважень особи, що провела експертизу. Дослідивши в судовому засіданні, надані стороною обвинувачення документи (Т.1 а.п.151-156) і висновок експерта №042-562-2020, суд прийшов до висновку, що вищевказане клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає, оскільки призначення та проведення експертизи відбулось відповідно до вимог КПК України та Закону України «Про судовому експертизу» .

Вищевказані докази дослідженні у судовому засіданні, суд визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні, а клопотання сторони захисту щодо визнання їх недопустимими, задоволенню не підлягають.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який вказує, що не знає, та не може бути впевненим, що саме він наніс удар ножем ОСОБА_10 , оскільки не знає, чи був безпосередній контакт ножа з тілом потерпілого, чи не було, то суд до цих показань ставиться критично і вважає, що обвинувачений намагається ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене.

Так, на початку судового розгляду та роз`яснення ОСОБА_4 суті обвинувачення, останній показав, що свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, визнає повністю, а цивільний позов визнає частково.

В подальшому ОСОБА_4 змінив свої показання і зазначив, що свою винуватість та цивільний позов, не визнає. Показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який вказав, що удар ножем йому завдав саме обвинувачений під час бійки. Той факт, що ОСОБА_4 тільки з третьої спроби зміг завдати удару ножем потерпілому, а під час першої і другої спроби він не влучив, підтверджує умисел обвинуваченого на заподіяння потерпілому саме тяжкого тілесного ушкодження.

Показання потерпілого не викликають у суду сумніву в їx достовірності у встановлених судом діянь обвинуваченого, оскільки вони послідовні, не протирічні i підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказами.

Так, згідно висновку експерта №042-562-2020 від 17.03.2020, дані ушкодження утворились внаслідок однократної травмуючої дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості, могли утворитись у вказаний в постанові термін, тобто 24.02.2020, не виключено у спосіб, на який вказує потерпілий ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту 05.03.2020 (Т.1 а.п.121-125);

Крім цього, при експертному дослідженні вилучених у ОСОБА_4 під час затримання в порядку ст.208 КПК України, ножі, спортивних штанах та кросівці з лівої ноги знайдено кров людини, що не виключає можливості її походження від потерпілого ОСОБА_10 (Т.1 а.п.186-190, 192-196).

Разом з тим, суд зазначає, що в ході судового розгляду не було надано прокурором достатніх доказів, що ОСОБА_4 під час скоєння кримінального правопорушення знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Всі висновки сторони обвинувачення ґрунтуються на суб`єктивній думці потерпілого, а тому суд приходить до висновку про виключення з обвинувачення даної обставини, яка обтяжує покарання.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, зібрані по справі, суд знаходить винуватість обвинуваченого в межах висунутого обвинувачення, відповідно до ст.337 КПК України, доведеною повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.121 ч.1 КК України правильно, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керуючись ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, обставину, що пом`якшує покарання часткове відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжують покарання, не встановлені. За даними облікової документації у лікарів психіатра та нарколога ОСОБА_4 на обліку не перебуває, а отже є осудним.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має місце проживання, його поведінку як до, так і після вчинення злочину, думку потерпілого, а тому приходить до переконання про призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.121 КК України.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 , щодо відшкодування матеріальної шкоди, відмовити, оскільки цивільним позивачем не було надано до суду будь-яких документально підтверджених доказів матеріально збитку.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує та пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

На підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно вимог ст.23 ч.1,2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), та виходячи з положень ст.128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди, з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних,душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

З урахуванням викладеного, суд вважає цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , щодо відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково, та враховуючи часткове відшкодування шкоди у розмірі 10 000 гривень, стягнути з ОСОБА_4 завдану моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 , залишити без змін тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання 24.02.2020.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення експертизи, на користь держави у розмірі 1619 гривень 10 копійок.

У задоволенні цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, відмовити.

Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 завдану моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень.

В іншій частині у задоволенні цивільного позову - відмовити.

Речові докази по справі: футболку з плямами РБК, предмет схожий на ніж з плямами РБК, чорні штани та кросівки з плямами РБК, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Святошинського УП ГУ НП в м.Києві, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_1