Справа № 361/5134/20
Провадження № 1-кп/361/742/20
В И Р О К
Іменем України

==================================================================================
14 вересня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 20.07.2020по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, із середньою-спеціальною освітою, працюючого на посаді водія відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що солдат ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що будучи військовослужбовцем за контрактом, обіймаючи посаду водія відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_2 , порушуючи вимоги ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-ХІУ від 24.03.1999, в період часу з 18.05.2020 до 27.06.2020, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, будучи придатним до проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без дозволу відповідних начальників та командирів, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, у підрозділі військової частини НОМЕР_1 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду та незаконно припинив виконувати свої службові обов`язки, проводивши час на власний розсуд, доки 27.06.2020, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано, за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що суть пред`явленого обвинувачення йому зрозуміла, винним себе за обставин вказаних в інкримінованого йому злочині згідно обвинувального акта визнає повністю, щиросердечно розкаюється у вчиненому та пояснив, що він дійсно вчинив вказане кримінальне правопорушення, та запевнив, що в подальшому допускати кримінальних правопорушень не буде. Просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого злочину, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини провадження, учасниками судового розгляду не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим, потерпілими та прокурором зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням таких матеріалів провадження, що характеризують його особу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і такі його дії правильно кваліфіковано, тому він повинен нести відповідальність за вказаною статтею.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 4 ст. 407 КК України, особу обвинуваченого, характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про його особу. А також суд приймає до уваги і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що вчинений ним злочин відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, правову позицію прокурора про призначення покарання не пов`язаного із ізоляцією його від суспільства, характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, дані про його особу, що він, визнав свою вину повністю та щиросердечно розкаявся в скоєному, тяжких наслідків від злочину не надійшло, за місцем проходження служби характеризується негативно, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований.

Зазначені обставини значно знижують ступінь тяжкості вчиненого і дають суду підстави вважати, що ОСОБА_4 як особа не є небезпечним для суспільства.

Враховуючи всі перераховані обставини, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання ближче до мінімальної межі санкції інкримінованого йому злочину за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, при цьому суд приймає до уваги і поведінку обвинуваченого після вчинення ним злочину та його поведінку в суді, яка свідчить, що ОСОБА_4 зробив для себе належні висновки, а саме не ставати на злочинний шлях, а тому вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання при звільненні з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчиненого ним злочину, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, дійшов висновку, що саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у справі та речові докази відсутні.

Враховуючи, що запобіжний захід на виконання вимог ст. ст. 176-178 КПК України в ході досудового розслідування обвинуваченому не обирався, тому суд не вбачає підстав для застосування ОСОБА_4 такого заходу на період до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) ріцк, у період якого зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 в тому числі запобіжний захід в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувати.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1