УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 757/16668/19-к
провадження № 51-5096ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року про повернення апеляційної скарги.
Суть питання
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії судового рішення, Печерський районний суд м. Києва ухвалою від 10 серпня 2020 року повернув прокурору обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі КК), та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК.
Не погоджуючись із указаною ухвалою місцевого суду, прокурор ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.
Київський апеляційний суд ухвалою від 11 вересня 2020 року повернув апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року і призначити розгляд у суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що строк на апеляційне оскарження ним не пропущено, оскільки апеляційну скаргу було подано в межах цього строку, а саме -13 серпня 2020 року. Указане, на думку прокурора, підтверджено реєстром відправки кореспонденції Київської місцевої прокуратури № 5 від 13 серпня 2020 року, у якому номер вихідного документа співпадає з вихідним номером апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Частиною 6 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК)визначено, що ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Порядок і строки апеляційного оскарження визначено статтею 395 КПК, у частині 2 якої зазначено, що апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана: 1) на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру протягом тридцяти днів з дня їх проголошення; 2) на інші ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення; 3) на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Як вбачається з доданої до касаційної скарги ухвали Київського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року, прокурор 21 серпня 2020 року, згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті, подав апеляційну скаргу, датовану 13 серпня 2020 року, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року і не порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим таку скаргу апеляційний суд повернув.
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що прокурор звернувся з апеляційною скаргою поза межами строку на апеляційне оскарження з огляду на таке.

Так, ухвалу Печерського районного суду м. Києва про повернення прокурору обвинувального акту проголошено 10 серпня 2020 року, а тому строк на апеляційне оскарження, визначений п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК, закінчився 17 серпня 2020 року.
З урахуванням наведеного, Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що ухвалу апеляційного суду постановлено відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Водночас не підтверджуються доводи прокурора, що апеляційна скарга була подана у межах строку на апеляційне оскарження з огляду на реєстр відправки кореспонденції Київської місцевої прокуратури № 5 від 13 серпня 2020 року, оскільки долучений до касаційної скарги реєстр не містить відомостей про здачу документа (54-6029вих.-20, яким, за твердженням прокурора, є апеляційна скарга) на пошту до закінчення строку на апеляційне оскарження.
Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для її задоволення немає, то Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
З цих підстав Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року про повернення апеляційної скарги.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3