Номер провадження: 11-кп/813/1376/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 та представника потерпілої юридичної особи ТОВ «Диаман» - адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.02.2020 року у кримінальному провадженні №0002133 від 01.11.2018 року, -

встановив:

оскаржуваною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.02.2020 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та закрито кримінальне провадження, внесене 01.11.2018 року до ЄРДР за №0002133 за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3 ст.191 КК України, на підставі п.2 ч.3 ст.314, п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, районний суд послався на те, що злочини у вчинені яких підозрюється ОСОБА_9 , не відносяться до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, аобвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002133 від 01.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191 та ч.3 ст.191 КК України, був направлений до суду першої інстанції 02.07.2019 року, тобто за межами строку досудового розслідування, визначеного положеннями ст. 219 КПК України, який сплинув 20.06.2019 року.
Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 та представник потерпілої юридичної особи ТОВ «Диаман» - адвокат ОСОБА_10 подали апеляційні скарги, в яких кожен окремо вказують на незаконність ухвали, просять її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому, прокурор посилається на допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог КПК України, оскільки на думку прокурора, з огляду на законодавчі зміни, суд не мав права в підготовчому судовому засіданні закривати кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Адвокат ОСОБА_10 , в своїй апеляційній скарзі, посилається на аналогічні доводи та зазначає, що правом на закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України наділені лише прокурор та слідчий. Крім того, адвокат зазначає, що прокурором розпочато процедуру завершення досудового розслідування у формі звернення до суду з обвинувальним актом до закінчення строку досудового розслідування, а тому підстави для закриття кримінального провадження відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого, просили їх задовольнити; адвоката ОСОБА_10 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та скаргу прокурора, просила їх задовольнити; ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг; дослідивши матеріали кримінального провадження та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, виходячи з такого.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2020 року, за результатами підготовчого судового зачідання, задоволено клопотання захисника та закрито кримінальне провадження яке внесене до ЄРДР за №0002133 від 01.11.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст.191 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284, п.2 ч.3 ст. 314 КПК, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК.
Як убачається з матеріалів судового провадження, зокрема із оскаржуваної ухвали районного суду, обвинувального акта та долученого до нього Реєстру матеріалів досудового розслідування, відомості про кримінальне правопорушення: за ч.1 ст.191 КК України внесені 01.11.2018 року до ЄРДР за №0002133; відомості за ч.3 ст.191 КК України внесені 19.03.2019 року до ЄРДР за №№ 0000412, 413, 414, 415, 416, 417, 418, 419, 420, 421, 422, 423. Постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 від 19.03.2019 року вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження та присвоєно єдиний номер №0002133 (п.п.1,4,6,8,10,12,14,16,18,20,22,24,26,29 додатку II Реєстру).
20.03.2019 та 22.03.2019 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191 та ч.3 ст.191 КК України, відповідно (п.28 додатку ІІ Реєстру).
Постановою керівника Одеської місцевої прокуратури №2 від 20.05.2019 року за клопотанням слідчого, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002133 від 01.11.2018 року відносно ОСОБА_9 за ч.ч.1,3 ст.191 КК України продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 20.06.2019 року (п.32 додатку II Реєстру).
19.06.2018 року ОСОБА_9 та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування (п.п.19,20 додатку I Реєстру).
20.06.2019 року, тобто у останній день проведення досудового розслідування, ОСОБА_9 та його захиснику, у порядку ст. 290 КПК, надано матеріали кримінального провадження для ознайомлення, з якими того ж дня останні ознайомилися (п.п. 22,23 додатку I Реєстру).
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002133 від 01.11.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 складений слідчим та затверджений прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 - 20.06.2019 року, тобто в останній день строку досудового розслідування (п.33 додатку II Реєстру).
Разом з тим, згідно супровідного листа за підписом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 , обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, незважаючи на те, що затверджений прокурором 20.06.2019 року, був скерований до районного суду лише 02.07.2019 року, а надійшов на адресу Малиновського районного суду м. Одеси 09.07.2019 року, про що свідчать супровідний лист місцевої прокуратури та штемпель вхідної кореспонденції районного суду (а.п.2).
Зазначені обставини щодо руху кримінального провадження, в тому числі і дат складання, затвердження та направлення обвинувального акта до районного суду, прокурор та представник потерпілого в апеляційних скаргах та під час апеляційного розгляду не заперечують. При цьому, прокурор не надав суду раціонального пояснення відносно того, з яких підстав обвинувальний акт не був скерований до суду 20.06.2019 року.
В підготовчому судовому засіданні районного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 заявила клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002133 від 01.11.2018 по обвинуваченню ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст.191 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК.
Суд першої інстанції, розглядаючи в підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК, встановив, що: відомості по даному провадженню внесені до ЄРДР 01.11.2018 року; ОСОБА_9 повідомлено про підозру 22.03.2019 року; злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , не відноситься до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи; строк досудового розслідування по кримінальному провадженню було продовжено до 20.06.2019 року; обвинувальний акт складений слідчим та затверджений прокурором 20.06.2019 року; обвинувальний акт направлений до суду 02.07.2019 року, тобто за межами строку, визначеного положеннями ст. 219 КПК.
З урахуванням наведених обставин, за результатами підготовчого судового засідання, районний суд задовольнив клопотання сторони захисту та закрив кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК, керуючись при цьому положеннями п.2 ч.3 ст.314 КПК.
Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і, серед іншого, закінчується направленням до суду обвинувального акта.
Однією з підстав закриття провадження у справі є закінчення строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, як це вбачається з п.10 ч.1 ст.284 КПК.
Положеннями ч.2 ст.283 КПК, передбачено обов`язок прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Вимогами процесуального закону, які закріплені у ст.ст. 219, 294-295 КПК, законодавець визначив строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.
Положеннями ч.1 ст.219 КПК регламентовано, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.
При цьому, згідно з Параграфом 3 Глави 24 КПК, регламентуючи звернення до суду з обвинувальним актом, законодавець визначився, що передання обвинувального акта до суду та надання під розписку копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному його захиснику, законному представнику здійснюється одночасно (ст. 293 КПК). Таким чином, слід констатувати, що діючий процесуальний закон не передбачає можливості будь-яких затримок передання обвинувального акту до суду поза межами строків досудового розслідування.
Відповідно до ч.1 ст. 115 КПК - строки, встановлені КПК України, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. В даному випадку законодавець встановив строки вказівкою на подію звернення до суду з обвинувальним актом.
У разі повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Вказаний строк може бути продовжений у порядку, передбаченому Параграфом 4 Глави 24 КПК.
Крім того, у ч.3 ст. 219 КПК законодавець визначив який саме строк не включається до строку досудового розслідування - строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 КПК.
Таким чином, встановлення будь-яких інших строків, які не входять до строку досудового розслідування (підготовка обвинувального акта до передачі до суду, тощо) неможливе.
Відповідно до положень п.2 ч.3 ст. 314 КПК, у підготовчому судовому, засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Аналіз наведених вимог процесуального закону щодо направлення до суду обвинувального акта в межах строку досудового розслідування, дає підстави апеляційному суду прийти до висновку, що ухвалюючи оскаржуване рішення на стадії підготовчого судового засідання, районний суд дотримався вимог закону та вірно прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання захисника та закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 на підставі п.10 ч.1 ст.284, п.2 ч.3 ст. 314КПК.

З урахуванням наведеного, зважаючи на чітко визначений кримінальним процесуальним законом строк досудового розслідування, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 був направлений до районного суду 02.07.2019 року, тобто за межами строку, визначеного положеннями ст. 219 КПК, який у відповідності до параграфу 4 глави 24 цього Кодексу органом досудового розслідування не продовжувався.
З урахуванням аналізу наведених вище норм процесуального закону, апеляційний суд констатує, що обвинувальний акт мав бути направлений до суду в межах строку досудового розслідування, оскільки саме з цією подією КПК пов`язує закінчення строку досудового розслідування, а тому цей строк не може встановлюватися прокурором на власний розсуд.
Апеляційний суд також звертає увагу, що згідно ч.3 ст.219 КПК строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, проте у залишок строку досудового розслідування який слід рахувати після ознайомлення з матеріалами, сторона обвинувачення зобов`язана звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або має бути ухвалено рішення про закриття кримінального провадження.
З огляду на викладені вище обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що системний аналіз положень п.2 ч.3 ст.314 та п.10 ч.1 ст.284 КПК дає підстави стверджувати про можливість закриття кримінального провадження у зв`язку із закінчення строків досудового розслідування на стадії підготовчого судового засідання.
Апеляційний суд визнає безпідставними доводи представника потерпілого про те, що прокурором нібито розпочато процедуру завершення досудового розслідування у формі звернення до суду з обвинувальним актом до закінчення строку досудового розслідування, з огляду на таке.

Так, строки досудового розслідування чітко визначені ст. 219 КПК. Частиною першою цієї статті визначений початок перебігу та закінчення строків досудового розслідування. Початком цього строку є день повідомлення особі про підозру, закінченням строку є звернення до суду з обвинувальним актом.
Таким чином, аналіз ч.1 ст.219 КПК у поєднанні із п.5 ч.1 ст.3 КПК дає підстави стверджувати те, що у даному випадку досудове розслідування повинно було закінчуватися шляхом звернення до суду з обвинувальним актом і цей акт повинен був скерований до суду не пізніше строку, встановленого КПК після повідомлення особі про підозру, без урахування виконання сторонами вимог ст. 290 КПК.
Доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого про відсутність у районного суду визначеним законом повноважень щодо закриття в підготовчому судовому засіданні кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК, з посиланням на те, що таким правом наділені лише прокурор та слідчий, апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

У відповідності до положень п.2 ч.3 ст.314 КПК, чинній на день ухвалення оскаржуваного рішення, у підготовчому судовому засіданні суд мав право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК.
Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 01.11.2018 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та інших осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування» №2213-VІІІ від 16.11.2017 року п.2 ч.3 ст.314 КПК доповнено посиланням на п.10 ч.1 ст.284 КПК. Нова редакція п.2 ч.3 ст.314 КПК набрала чинності 07.12.2017 року.
Слід відзначити, що на момент прийняття цього закону пункт 10 частини 1 статті 284 КПК мав інший зміст і вказував про таку підставу для закриття провадження, як наявність не скасованої постанови слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.п.1,2,4,9.
Разом з цим, далі, Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року до ч.1 ст.284 КПК було включено пункт 10 наступного змісту: «після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».
Відповідно до вказаного Закону, п.10 ч.1 ст.284 КПК вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не має зворотної дії в часі та застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. З огляду на зазначене слід констатувати, що п.10 ч.1 ст.284 КПК набув чинності 16.03.2018 року.
Таким чином, на момент внесення відомостей про кримінальне правопорушення в даній справі, п.10 ч.1 ст.284 КПК у новій редакції був чинним.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та інших осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування» №2548-VІІІ від 18.09.2018, який набрав чинності 04.11.2018 року, у статті 284 абзац одинадцятий частини першої було замінено двома абзацами такого змісту: «9-1 існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав».
Таким чином, пункт 10 частини 1 статті 284 КПК у попередній редакції, передбачав наявність не скасованої постанови слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1,2,4,9, став пунктом 9-1, але в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набув чинності 16.03.2018 року, п.10 ч.1 ст.284 КПК в подальшому не змінювався.
Отже, апеляційний суд вважає, що при посиланні на п.2 ч.3 ст.314 КПК районний суд вірно послався на пункт 10 ч.1 ст.284 КПК (в ред. від 16.03.2018 року).
З огляду на викладене, доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого в цій частині апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки апелянти не наводять належного обґрунтування того, чому районний суд не повинен був керуватися п.10 ч.1 ст.284 КПК у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року у сукупності з положеннями п.2 ч.3 ст.314 КПК, чинними на день прийняття оскаржуваного рішення.
Апеляційний суд звертає увагу, що ухвалюючи оскаржуване рішення районний керувався положеннями ст.5 КПК, у відповідності до якої процесуальне рішення приймається згідно з положеннями КПК, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, що свідчить про безпідставність доводів прокурора та представника потерпілого відносно того, що суд першої інстанції керувався невідповідними положеннями процесуального закону.
Апеляційний суд приймає до уваги, що така позиція узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 року (провадження №51-6250км-19) та в ухвалі Верховного Суду від 26.05.2020 року (провадження №51-1648ск19).
Доводи представника потерпілого відносно того, що районний суд, ухвалюючи оскаржуване рішення вийшов за межі вимог клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, апеляційний суд також визнає безпідставними, оскільки зі змісту мотивувальної частини оскаржуваної ухвали районного суду убачається, що суд закрив кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284, п.2 ч.3 ст.314 КПК, про що фактично зазначалося в мотивувальній частині клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження.
При цьому, апеляційний суд вважає, що недолік клопотання захисника, на який вказує представник потерпілого, зокрема відсутність посилання в резолютивній частині клопотання на підстави закриття кримінального провадження, жодним чином не впливають на обґрунтованість клопотання, оскільки мотивувальна частина клопотання містить посилання на підстави закриття провадження, а також на законність ухвали районного суду, за результатами розгляду цього клопотання.
Під час апеляційного перегляду ухвали районного суду істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого є необґрунтованими, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002133 від 01.11.2018 року відносно ОСОБА_9 , у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4