У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000217 за апеляційними скаргами прокурора Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 29.04.2020р., якою залишено без задоволення заяву адвоката ОСОБА_7 , яка дії в інтересах ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в кримінальному провадженні №0000217 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Учасники судового провадження

прокурор ОСОБА_9
особа стосовно якої
кримінальне провадження закрито ОСОБА_8
захисник ОСОБА_10
потерпілий ОСОБА_6 ,
представник потерпілого ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду про залишення без задоволення заяви адвоката ОСОБА_7 та скасувати ухвалу суду про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження №0000217 від 30.05.2018р.

В апеляційній скарзі потерпілий просить ухвалу суду про відмову в задоволенні заяви представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про перегляд ухвали Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16.10.2018р. за нововиявленими обставинами скасувати.
Заяву адвоката ОСОБА_7 про перегляд ухвали Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16.10.2018р. за нововиявленими обставинами задовольнити.
В задоволенні клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ч.1 ст.44,46 КК України відмовити.
Поновити кримінальне провадження №0000217 від 30.05.2018р. у відношенні ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України.

Короткий зміст заперечень на апеляційну скаргу
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений та його захисник просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою суду заяву адвоката ОСОБА_7 яка діє в інтересах ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,- ухвали Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16.10.2018р. у кримінальному провадженні № 0000217 від 30.05.2018р. за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - залишено без задоволення.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор вважає, що викладені в ухвалі висновки не відповідають фактичним обставинам викладеним в заяві адвоката ОСОБА_7 , а ухвалу постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Пояснює, що ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16.10.2018 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження закрито. Проте, після закриття кримінального провадження потерпілий ОСОБА_6 продовжував лікуватися. Згідно висновку лікарів, що містяться в даній медичній картці, працездатність ОСОБА_6 стійко втрачена у зв`язку із захворюванням.

Зауважує, що внаслідок отриманих травм в результаті ДТП ОСОБА_6 залишається непрацездатною людиною, переніс чотири операції та практично втратив функцію лівої руки, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста. Дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Вказує, що при розгляді клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності суду та потерпілому ОСОБА_6 не був відомий висновок спеціалістів-ортопеда від 21.08.2019 та невропатолога від 27.08.2019 року про втрату функції лівої руки.

Вважає, що судом першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.467 КПК України не враховано те, що в результаті перенесених операцій потерпілим ОСОБА_6 від 21.06.2019 року та 19.07.2019 року необхідно по кримінальному провадженню за №0000217 провести досудове розслідування в ході якого призначити додаткові судово-медичні експертизи та встановити ступень тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі потерпілий зауважує, що після ДТП йому було проведено 2 операції в м. Одеса, де він і знаходився на лікуванні протягом місяця. Пояснює, що згідно висновку судово-медичної експертизи №415-М від 20.07.2018р. призначеної та проведеної в рамках кримінального провадження №0000217 від 30.05.2018р., він отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, закритої травми грудної клітини, перелом 1-2 ребер справа, 1-4 ребер зліва, закритий перелом середньої частини лівої ключиці, діалізу лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, які експертом класифіковані як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Експертиза проводилась в період з 18.07.2018р. по 20.07.2018р. на підставі виписки з амбулаторної картки №8480 від 31.06.2018р., а не з самої амбулаторної картки та картки стаціонарного хворого з Кривоозерської ЦРЛ №1444, в яких не зазначено відомостей про дату перенесених ним операцій. Таким чином, експерту не була надана амбулаторна картка стаціонарного хворого з Військово-Медичного клінічного центру Південного регіону за період з 31.05.2018р. по 19.06.2018р., експертиза проводилась за його відсутності та без огляду.

Вказує, що в подальшому після закриття кримінального провадження він продовжував лікуватися, а згідно з висновком лікарів, що міститься в медичній картці його працездатність стійко втрачена у зв`язку з захворюванням.

Зауважує, що саме після отримання консультативних висновків лікарів, він дізнався, що саме внаслідок ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження, а не тілесні ушкодження середньої тяжкості, як це було помилково встановлено висновком судової медичної експертизи №415-М від 20.07.2018р., адже вона проводилась без усіх медичних документів та без огляду потерпілого.

На думку апелянта, дії ОСОБА_11 слід кваліфікувати не за ч.1 ст. 286 КК України, а за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки йому були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких. За такого, якби суду на момент розгляду клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, було відомо про той факт, що ним завдано внаслідок ДТП апелянту тяжких тілесних ушкоджень, в задоволенні клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності було б відмовлено.

Зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду заяви про перегляд ухвали Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16.10.2018р. помилково не віднесено до нововиявлених обставин, обставини які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які підтверджуються консультативними висновками спеціалістів - ортопеда та невропатолога від 21.08.2019р. та 27.08.2019р.

Не погоджується потерпілий з посиланням суду на той факт, що нібито він не повідомив суд вчасно про отримані ним тілесні ушкодження та вважає їх помилковими. Пояснює, що про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та наслідки отриманих травм він дізнався після отримання консультативних висновків спеціалістів ортопеда та невропатолога від 21.08.2019р. та 27.08.2019р., тобто вже після закриття кримінального провадження.

Звертає увагу, що у заяві про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, він ніколи не зазначав про відсутність матеріальних та моральних претензій до нього. Згідно до висновку експертів №51/19 за результатами проведення комісійної психологічної експертизи від 30.12.2019р., йому завдано моральної шкоди внаслідок ДТП, яка сталася 30.05.2018р. за участі ОСОБА_8 , орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань спричинених йому складає 300 000грн.

Узагальнені доводи заперечень обвинуваченого та його захисника.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений та його захисник зазначили, що в жодному консультативному висновку лікарів не вказано, що функція руки потерпілого втрачена, до того ж дані обставини виникли через великий проміжок часу після ДТП, а отже вони не існували на момент ухвалення відповідного судового рішення. Крім того, зазначили, що не відомо чи виконував призначення лікарів потерпілий, чи не було у нього інших травм.

Вказують, що лікарі, якими складено консультативні висновки від 27.08.2019р. та 21.08.2019р. на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, на є учасниками цього кримінального провадження та не були залучені під час досудового розслідування та судового розгляду відповідно до вимог ст. 71 КПК України, вони ж не є процесуальним джерелом доказів у розумінні ст. 84 КПК України. На думку обвинуваченого та його захисника, дані висновки не спростовують висновків судово-медичних експертиз проведених у справі, а тому не є нововиявленою обставиною.

Звертають увагу, що висновок лікаря ортопеда маж розбіжності в датах, перший аркуш датований 21.08.2019р., другий 27.08.2019р. з виправленням.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
27.11.2019р. на адресу Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшла заява про перегляд ухвали Врадіївського районного суду від 16.10.2018 року в кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за нововиявленими обставинами, якою провадження було закрите, обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Ухвалою суду заяву адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,- ухвали Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16.10.2018р. у кримінальному провадженні № 0000217 від 30.05.2018р. за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - залишено без задоволення.

Залишаючи без задоволення заяву адвоката, суд першої інстанції прийшов до висновку, що викладені у заяві обставини не можуть бути визнані нововиявленими відповідно до вимог ст.459 КПК України та зазначив, що доводи сторони обвинувачення спрямовані на нове дослідження та оцінку висновків експертів в цій справі, однак повторний розгляд вказаних обставин суперечить загальним засадам кримінального провадження, передбаченими п.1 ст. 7 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, доводи, викладені в апеляційних скаргах, пояснення прокурора, потерпілого та його представника на підтримку апеляційних скарг, заперечення ОСОБА_8 та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок (п. 1 ч.2 ст. 459 КПК); скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути (п.3 ч.2 ст. 459 КПК); інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути (п.4 ст. 2 ст. 459 КПК).

Згідно п.4 та п.5 ч.2 ст.462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000217 від 30.05.2018р., ухвалою Врадіївського районного суду від 16.10.2018 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України та в порядку ст. 44 КК України, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 30.05.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

В цій же ухвалі судом було встановлено отримання потерпілим тілесних ушкодження у вигляді політравми, закритої травми грудної клітини, перелом 1-2 ребер, справа, 1-4 ребер, зліва, закритого перелому середньої третини лівої ключиці, діалізу лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, та досліджено докази , в т.ч. - висновок експерта №343 від 19.06.2018р., висновок експерта №344 від 21.06.2018р., висновок експерта №375 від 12.07.2018р, висновок судово медичної експертизи №415-М від 20.07.2018р., по отримання потерпілим тілесних ушкоджень які відносяться до категорії середньої ступені тяжкості як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

При цьому, як вбачається із змісту ухвали, потерпілий був присутній під час судового засідання, підтвердив примирення з підозрюваним, не заперечував проти звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності, претензій матеріального та морального характеру до підозрюваного не мав, інші обставини, ніж ті що були викладені в клопотанні прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності та про які стверджує в заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами (проведення йому у червні 2018р. двох операційних втручань) не повідомляв.

Посилання, в апеляційних скаргах на тривале лікування потерпілого ОСОБА_6 та його госпіталізацію 30.05.2018р. до хірургічно-травматологічного відділення та його подальше транспортування до військово-медичного клінічного центру м. Одеси, не є нововиявленими обставинами, оскільки про дані обставини потерпілому було відомо на час звернення з клопотанням до прокурора про вирішення питання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності 31.07.2018р. та на час слухання справи судом.

Крім того, лікарі, якими складено консультативні висновки від 27.08.2019 та 21.08.2019р, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, не є учасниками цього кримінального провадження та не були залучені під час досудового розслідування та судового розгляду відповідно до вимог ст. 71 КПК України, вони ж не є процесуальним джерелом доказів у розумінні ст. 84 КПК України. Крім того, медичні висновки, на які посилаються апелянти, не спростовують висновків судово-медичних експертиз проведених у справі щодо отримання потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень, і тому не є нововиявленими обставинами.

Апеляційний суд приходить до висновку, що доводи потерпілого, зазначені в апеляційній скарзі, а також доводи прокурора, щодо необхідності перегляду ухвали Врадіївського районного суду від 16.10.2018 року за нововиявленими обставинами зводяться до незгоди з фактичними обставинами кримінального провадження, встановленими ухвалою суду, та переоцінці доказів по справі, а саме висновку судово-медичної експертизи № 415-М від 20.07.2018 року, їх доводи фактично зводяться до скасування ухвали суду з метою досягнути нового слухання справи, що в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України не є нововиявленими обставинами, та суперечить загальним засадам кримінального провадження, передбаченим п.l ст.7 КПК України.

З огляду на наведене, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційних скарг потерпілого та прокурора, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 461 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги прокурора Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 29.04.2020р., якою залишено без задоволення заяву адвоката ОСОБА_7 , яка дії в інтересах ОСОБА_6 , про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в кримінальному провадженні №0000217 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: