ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 201/968/19 (пр. № 1-кп/201/977/2020) відомості про яке 23 січня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нікополя Дніпропетровської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, незаміжньої, раніше судимої: 30 листопада 2015 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі, звільненої 26 квітня 2018 року за відбуттям строку покарання; 15 листопада 2019 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох місяців арешту; 11 грудня 2019 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном два роки, не працюючої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 21 січня 2019 року, приблизно о 13.00 годині, перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , побачила на столі гаманець, в середині якого знаходилося п`ять купюр номіналом по 100 гривень, одна купюра номіналом 50 гривень, одна купюра номіналом 20 гривень та одну купюру номіналом 5 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_5 , та які вона визначила об`єктом свого злочинного посягання, і у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно.

Далі, обвинувачена ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяла своєю правою рукою зі столу гаманець, звідки дістала п`ять купюр номіналом по 100 гривень, одна купюра номіналом 50 гривень, одна купюра номіналом 20 гривень та одна купюра номіналом 5 гривень, сховала їх у праву кишеню, одягнених на ній джинсів, а гаманець залишила на столі, після чого, разом з викраденими грошовими коштами залишила місце скоєння кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 575 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнала у повному обсязі та підтвердила фактичні обставини щодо вчиненого нею діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Таким чином, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного злочину та особи обвинуваченої ОСОБА_4 , яка на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, свою вину визнала в повному обсязі та щиро розкаялася у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують її покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, його конкретним обставинам і наслідкам, характеру викраденого майна і його вартості, даним про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка свою вину визнала у повному обсязі і щиро розкаялася у скоєному, в той же час, не працевлаштована і не має постійного доходу, вже неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення проти власності, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення і підвищену соціальну небезпечність, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 і відсутності таких, що його обтяжують, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченій ОСОБА_4 іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, а також не пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення саме такого покарання у виді позбавлення волі буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 15 листопада 2019 року була засуджена вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох місяців арешту, при цьому, вчинила інкриміноване їй суспільно-небезпечне діяння у цьому кримінальному провадженні до винесення зазначеного вироку суду, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, враховуючи, що судом також прийнято рішення про призначення обвинуваченій реальної міри покарання.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_4 також була засуджена вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном два роки, до ухвалення якого вчинила інкримінований злочин у цьому кримінальному провадженні, однак суд при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 остаточного покарання не вважає за необхідне застосовувати правила ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки у цьому кримінальному провадженні судом прийнято рішення про призначення ОСОБА_4 реальну міру покарання, а отже, цей вирок суду, яким обвинувачену було звільнено від відбування покарання з випробуванням, підлягає самостійному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді одного року позбавлення волі.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року у виді чотирьох місяців арешту, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком суду, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді одного року позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_4 покарання обчислювати з дня набрання цим вироком суду законної сили.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, зарахувати у строк призначеного ОСОБА_4 цим вироком суду покарання, строк відбутого нею покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року, яким ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України було призначено покарання у виді двох років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном два роки виконувати самостійно.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1