НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
19 жовтня 2020 року Справа № 322/873/20 (Провадження № 1-кп/322/165/20)

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

встановив:
14.09.2020 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшло зазначене клопотання, в якому прокурор просить кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000087 від 13.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, закрити на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила злочин, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Зі змісту клопотання і матеріалів кримінального провадження випливає, що згідно заяви ОСОБА_4 , в період часу з кінця лютого 2017 року по 10.03.2017, невстановлена особа, шляхом вільного доступу, зайшовши на неогороджену земельну ділянку ОСОБА_4 , розташованої на західній околиці с. Вікторівка Новомиколаївського району Запорізької області, таємно викрала 31 саджанець горіха, спричинивши ОСОБА_4 , матеріальний збиток на суму близько 15000 грн.

За цим фактом розпочато досудове розслідування, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 13.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна.

В ході досудового розслідування з метою здобуття доказів, встановлення особи, яка скоїла вказане кримінальне правопорушення проведено ряд слідчих дій, проте не встановлено жодних свідків вчинення кримінального правопорушення, не виявлено беззаперечних прямих доказів, що вказують на факт вчинення кримінального правопорушення конкретною особою, у зв`язку з чим, повідомлення про підозру в межах кримінального провадження за №0000087 не здійснювалось, жодній особі не вручалось.

Наведене у клопотанні прокурора підтверджується витягом з ЄРДР від 11.09.2020 щодо кримінального провадження №0000087, зареєстрованого 13.03.2017, з якого випливає відсутність відомостей про повідомлення будь-якій особі про підозру.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити. Потерпіла в судовому засіданні заперечувала проти закриття кримінального провадження, повідомила суду, що у неї з`явилася інформації стосовно осіб можливо причетних до вчинення крадіжки. Зазначила, що вона зверталася в усному порядку до відділення поліції, і їй нібито повідомили про те, що розслідування триває, натомість вона дізналася про те, що наразі вирішується питання про закриття кримінального провадження. На питання суду зазначила, що жодних клопотань про проведення тих чи інших слідчих дій вона не заявляла, оскільки є юридично необізнаною людиною. Просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вислухавши думку прокурора і потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 13.03.2017 було внесено відомості до ЄРДР, та зареєстроване кримінальне провадження №0000087 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Під час досудового розслідування було оглянуто місце події, допитано подружжя ОСОБА_5 , ряд свідків, які безпосередньо знайомі з потерпілою і її чоловіком та допомагали останнім висаджувати на земельній ділянці саджанці горіху восени 2016 року, а також землевпорядника Терсянської сільської ради. Разом з тим органом досудового розслідування не вжиті заходи щодо встановлення можливих свідків чи очевидців серед мешканців села, які не є знайомими потерпілої і її чоловіка, а також осіб, які могли виступати потенційними покупцями викраденого майна. В матеріалах взагалі відсутні будь-які відомості, що органом досудового розслідування вживалися заходи для розкриття кримінального правопорушення і залучення до цього оперативного підрозділу, якому не дано доручень щодо проведення тих чи інших слідчих (розшукових) або негласних слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення особи або осіб (що є більш вірогідним з огляду на кількість викрадених саджанців і значну трудомісткість їх викопування із ґрунту), встановлення можливого знаряддя кримінального правопорушення, викраденого майна, яке має свою специфіку тощо.

В цьому випадку кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до кримінального проступку і строки давності притягнення до кримінальної відповідальності з дня його вчинення, згідно зі ст.49 КК України, становить три роки, що вказує на існування формальних підстав для застосування положень п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Водночас, відповідно до вимог ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, полягає зокрема в тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність же (ст. 25 КПК України) передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Суд вважає, що зазначених вимог закону слідчим, а після зміни порядку досудового розслідування дізнавачем, не дотримано.

Внесення змін до КПК України і зокрема доповненням ч.1 ст.284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого, дізнавача та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст.9, 25 КПК України.

В цьому випадку, як випливає з наданих матеріалів, слідчий формально підійшов до проведення досудового розслідування, усі слідчі дії огляд місця події, допити потерпілої і свідків були проведені впродовж трьох днів після внесення відомостей в ЄРДР, а в подальшому жодних дій не вживалося. Тобто, фактично, починаючи з 17 березня 2017 року у кримінальному провадженні слідчим не проводилось досудове розслідування і не здійснювались дії на виконання обов`язку встановленого ст.92 КПК України, дізнавачем не виконано жодної слідчої (розшукової) дії взагалі, процесуальним прокурором, в свою чергу, не надавалися вказівки органу досудового розслідування у кримінальному провадженні, і не дивлячись на вказані обставини, клопотання про закриття кримінального провадження було направлено в суд.

Суд вважає, що таке використання норми, яка була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства», як можливості закінчення досудового розслідування шляхом закриття судом кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Крім наведених обставин закриттю провадження в цьому випадку заважає і те, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності зумовлюються тяжкістю кримінального правопорушення, і в ситуації з вчиненням кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.185 КК України, у разі встановлення особи (осіб), що його вчинила, не виключена зміна кваліфікації на більш тяжкий злочин (наприклад у разі вчинення цього кримінального правопорушення групою осіб, про що, до речі, зазначено потерпілою під час судового засідання), що виключає закінчення строків, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Відтак, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 9, 284, 314, 369, 372, 376, 532 КПК України, суд

ухвалив:
у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесене до ЄРДР 13.03.2017 за №0000087 за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1