1-в/621/185/20
У Х В А Л А
21 жовтня 2020 року м. Зміїв
Суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали подання заступника начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_2 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку,-
08.09.2020 до суду надійшло подання заступника начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_2 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку.
Автоматизованою системою документообігу для розгляду подання було визначено суддю Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 .
Ознайомившись з матеріалами подання, дійшов наступного.
Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_3 засуджений вироком Зміївського районного суду Харківської області від 16.08.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від покарння з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
Крім того, ОСОБА_3 засуджений вироком Зміївського районного суду Харківської області від 22.05.2019 за ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням на строк 2 роки.
Заступник начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_2 у поданні вказує про те, що при призначенні покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 22.05.2019 судом не застосовано ст. 71 КК України, а саме, не призначено остаточне покарання з урахуванням покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);
13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 535 КПК України, органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку пр те, що питання, зазначені у п. 11 ч. 2 ст. 537 КПК України, у системному зв`язку з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ч. 1 ст. 71 КК України, вирішується судом, який ухвалив останній вирок.
Відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України, визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду, крім випадків, установлених законом.
Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Враховуючи викладене, наявні підстави для самовідводу, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, оскільки вирок Зміївського районного суду Харківської області від 22.05.2019 ухвалено суддею ОСОБА_4 .
За таких обставин, приходжу до висновку про обов`язковість заявлення самовідводу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 76, 80 КПК України,
Заявити самовідвід щодо розгляду подання заступника начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_2 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку Зміївського районного суду Харківської області від 22.05.2019.
Суддя: ОСОБА_1