Справа №591/6708/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/98/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/6708/20 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 21.12.2020, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

змінений запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_15 ,

УСТАНОВИЛА:

В поданих апеляційних скаргах:

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_16 просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та продовжити ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави, оскільки слідчий суддя не взяла до уваги наявність встановлених ним ризиків, висновків слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області викладених в ухвалі від 26.10.2020, висновків колегії суддів Сумського апеляційного суду викладених в ухвалі від 09.12.2020 та прийшла до хибного рішення про можливість застосування до ОСОБА_10 цілодобового домашнього арешту. Крім того, зазначає, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК не зменшилися та не відпали, а більш м`які запобіжні заходи не здатні їм запобігти та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного;

- потерпілий ОСОБА_17 також просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки слідчим суддею під час розгляду справи та постановлення ухвали не були враховані: протоколи допиту потерпілих, висновки СМЕ від 27.11.2020, протокол огляду місця події, а саме квартири зі слідами крові, в якому також містяться відомості про зброю та інструмент для тортур, протокол затримання ОСОБА_10 , який перебував у формі працівника поліції, наявність у матеріалах провадження заяви про необхідність застосування заходів безпеки, наявність клопотань про те, що в діях ОСОБА_10 та ОСОБА_18 вбачаються ознаки ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 115 КК, наявність клопотань про накладення арешту на майно ОСОБА_10 , наявність ухвал Кролевецького районного суду Сумської області від 26.10.2020 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_10 та ухвали Сумського апеляційного суду від 09.12.2020 про залишення вказаної ухвали без змін. Зазначає про те, що слідчий суддя не звернула увагу на те, що враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким на даному етапі досудового розслідування застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, у тому числі домашнього арешту, є недостатнім і не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки він не буде обмежений у свободі пересування та комунікації з іншими особами. Судом враховано наявність міцних соціальних та сімейних зв`язків підозрюваного, однак самі по собі вони не можуть служити підставою для обрання того чи іншого запобіжного заходу, а мають враховуватися в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні. Вказує на те, що слідчим суддею не враховано того, що підозрюваний не має постійного місця роботи, у нього відсутнє рухоме і нерухоме майно, має судимість за майновий злочин. З матеріалів справи відомо про наявність у ОСОБА_10 зброї, тому існує ризик продовження та повторення протиправної поведінки.

В запереченнях на апеляційні скарги захисник ОСОБА_12 просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг прокурора та потерпілого ОСОБА_13 , а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

14.12.2020 до Зарічного районного суду м. Сум з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся старший слідчий відділу СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що 24.10.2020 ОСОБА_18 спільно з ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами виконуючи відповідні дії щодо розподілених ролей на автомобілі «HYUNDAI І10», попередньо змінивши дійсний реєстраційний номер, приїхали до м. Кролевець Сумської області, де направилися до квартири ОСОБА_13 . Перебуваючи одягненими у формений одяг працівників поліції викликали потерпілого у під`їзд та при подальшій розмові незаконно проникли до квартири ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 . Перебуваючи у приміщенні кухні, ОСОБА_18 , секатором став наносити удари потерпілій ОСОБА_14 , а ОСОБА_10 перебуваючи у приміщенні залу став душити, стискаючи при цьому пальцями горло потерпілого ОСОБА_13

24.10.2020 до ЄРДР за № 0000316 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК, цього ж дня ОСОБА_10 затриманий та 25.10.2020 йому вручене повідомлення про підозру.

26.10.2020 ухвалою слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області відносно ОСОБА_10 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, а 13.11.2020 ОСОБА_10 вручене повідомлення про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 353 КК.

14.12.2020 постановою першого заступника керівника Сумської обласної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 3-х місяців.

Зважаючи на те, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити нові злочини, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 25.01.2021 включно.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 21.12.2020 у задоволенні клопотання слідчого відмовлено та підозрюваному ОСОБА_10 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю та з покладенням обов`язків на підставі ч. 5 ст. 194 КПК. Своє рішення слідчий суддя умотивувала тим, що повідомлена ОСОБА_10 підозра є обґрунтованою, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено, а стороною захисту не спростовано існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Водночас, слідчий суддя вважала, що надані стороною захисту документи, які вказують на існування у підозрюваного міцних соціальних та сімейних зв`язків, позитивна характеристика з місця проживання, зміст слідчих та процесуальних дій, які залишилось провести органу досудового розслідування, дають підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_9 , який просив скасувати ухвалу слідчого судді та продовжити ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави, доводи потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та їхнього представника ОСОБА_15 , які просили скасувати рішення слідчого судді та змінити підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту на тримання під вартою, доводи підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_11 і ОСОБА_12 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши клопотання слідчого та змінивши запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, слідчий суддя дійшла висновку, що повідомлена ОСОБА_10 підозра є обґрунтованою, існують ризики того, що він може перераховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків і вчинити новий злочин. При цьому, враховуючи міцні соціальні та сімейні зв`язки, позитивну характеристику з місця проживання, зміст слідчих та процесуальних дій, що залишилось провести органу досудового розслідування, слідчий суддя одночасно дійшла висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, що на думку судді зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_10 .

Разом з тим, такі висновки слідчого судді не в повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином не умотивовані та не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених у ст. 177 КПК, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді в частині того, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178 і ч. 1 ст. 194 КПК, а саме: протоколами огляду місця події, допиту потерпілих, пред`явлення особи для впізнання, затримання особи в порядку ст. 208 КПК, висновками судово-медичних експертиз щодо характеру завданих тілесних ушкоджень потерпілим, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри у кримінальному провадженні на цій стадії процесу відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». При цьому у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення злочину та його остаточна правова кваліфікація є завданням подальшого досудового розслідування.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Крім того, мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_10 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незважаючи на його явку у судове засідання до апеляційного суду. При цьому врахування тяжкості злочину у цьому випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що ОСОБА_10 може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, незаконно впливаючи на потерпілих та свідків, а також вчинити новий злочин.

Також необхідно врахувати особу підозрюваного, що не було зроблено слідчим суддею суду першої інстанції, який офіційно не працевлаштований, відповідно ст. 89 КК, хоча і вважається раніше не судимим, але притягувався до кримінальної відповідальності Красноградським районним судом Харківської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 189 КК, на шлях виправлення не став та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого особливо тяжкого злочину. При цьому ОСОБА_10 є колишнім співробітником правоохоронного органу України МВС і добре обізнаний зі специфікою його роботи, намагавшись одразу після вказаного вище кримінального правопорушення покинути місце його вчинення.

Ухвала слідчого судді не містить належних мотивів щодо достатності застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, оскільки ОСОБА_10 проживає за межами Сумської області у невеликому містечку, де контроль за дотриманням домашнього арешту підозрюваним з боку органу місцевої поліції може бути ускладнений внаслідок того, що останній є колишнім працівником цього органу.

Наявність міцних соціальних та сімейних зв`язків, позитивної характеристики з місця проживання, в цьому випадку, не є тими безумовними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж знижують (зменшують) ймовірність реалізації ризиків, розглянутих вище. Ці обставини повинні враховуватися тільки у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує можливість тримання особи під вартою, так як запобіжний захід спрямовується виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_10 , хоча і шляхом певного обмеження його особистих прав.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою на теперішній час не може забезпечити повною мірою покладені на цей захід кримінальним процесуальним законом функції та запобігти установленим слідчим суддею ризикам, які у свою чергу є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в триманні підозрюваного під вартою, внаслідок чого апеляційні скарги прокурора та потерпілого у цій частині є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення слідчого судді скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 і ч. 1 ст. 412 КПК), так як допущені слідчим суддею порушення вимог КПК перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення. При цьому доводи апеляційної скарги прокурора про продовження підозрюваному строку тримання під вартою після скасування ухвали слідчого судді не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, оскільки такий запобіжний захід як тримання під вартою, що раніше був застосований до ОСОБА_10 припинив свою дію 21.12.2020, коли ухвалою слідчого судді було відмовлено слідчому у продовженні строку його дії та цей запобіжний захід був змінений на домашній арешт, який і діяв на час апеляційного розгляду.

Так, відповідно п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК, у разі застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово, а згідно ч. 5 цієї статті у разі постановлення слідчим суддею ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід підозрюваний повинен бути негайно звільнений. При цьому ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу (ст. 203 КПК).

Відповідно ст. 205 КПК, ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Не підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги потерпілого в частині застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою після скасування ухвали слідчого судді, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутнє відповідне клопотання слідчого, погоджене з прокурором, або ж клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу згідно ст. 184 КПК, а відповідно ч. 4 ст. 176 КПК, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора. При цьому з огляду на положення чинного КПК потерпілий не може звертатись напряму до суду з клопотанням про застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, при відсутності відповідного клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд апеляційної інстанції після скасування рішення слідчого судді суду першої інстанції позбавлений можливості самостійно застосувати відносно ОСОБА_10 такий запобіжний захід (ст. 421, 422 КПК).

На підставі викладеного, після скасування ухвали слідчого судді колегія суддів вважає за необхідне ухвалити своє рішення, яким відмовити слідчому в задоволенні клопотання про продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнивши таким чином частково апеляційні скарги прокурора та потерпілого.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 21.12.2020 відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Відмовити старшому слідчому СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_19 в задоволенні клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_20 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4