Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника володільця майна адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 11 серпня 2020 року (ЄРДР №0000183),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2020 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, що було вилучене під час проведення обшуку 29 липня 2020 року в приміщенні Рожищенського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння оборони України що в м. Рожище по вул. Пирогова, 1, Рожищенського району Волинської області.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а саме майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Разом з тим, слідчий суддя не наклав арешт на мисливську рушницю BROWNING № 113МР18607, оскільки даний предмет не має значення речового доказу в даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник володільця майна подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був відмовити в задоволенні клопотання, в частині накладення арешту на 3 токарні станки, 4 приціли та 30 деталей, які є частиною кріплення до прицілів, 19 пристроїв безшумної стрільби а також 2000 гривень, оскільки не враховано те, що вищезазначені речі не є речовими доказами в даному кримінальному провадженні, а їх вилучення і арешт негативно впливає на роботу товариства та матеріальне становище сімї ОСОБА_9 . У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді скасувати та частково задовольнити клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора та слідчого, які заперечили доводи скарги, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частково задовольняючи клопотання, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону.

Згідно витягу ЄРДР №0000183 від 29.04.2020 вбачається, що проводиться досудове розслідування за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч. 1 ст. 263-1 КК України.

З матеріалів справи встановлено, під час проведення обшуку приміщення за адресою в АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено ряд речей та предметів, які підтверджують обставини вчинення розслідуваних правопорушень та являються речовими доказами.

Арештоване майно відповідає критеріям, вказаним в ст.98 КПК України, а сам арешт майна накладений з метою забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, обґрунтовано наклав арешт на частину вилученого майна, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу представника володільця майна адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 11 серпня 2020 року про накладення арешту на майно, без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді