ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3072/20 Справа № 214/5294/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000956 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 11.04.2002 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 27, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 1 рік;
-15.07.2003 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання від 11.04.2002 та остаточно до відбуття призначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 23.03.2009 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст.185 ч.3КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 05.04.2012 з Софіївської ВК Дніпропетровської області (№45), умовно-достроково невідбутий строк 2 місяці 10 днів;
-05.12.2013 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24.10.2003 остаточно до відбуття призначено покарання 4 роки позбавлення волі;
-16.01.2014 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05.12.2013 остаточно до відбуття призначено покарання 4 роки позбавлення волі. Звільнений 21.06.2016 з Софіївської ВК Дніпропетровської області (№45), умовно-достроково невідбутий строк 9 місяці 5 днів;
-05.03.2018 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16.01.2014 та остаточно до відбуття призначено покарання 4 роки 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 03.04.2020 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням тривалістю на 2 роки. На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Іспитовий строк ОСОБА_7 вирішено обчислювати з моменту оголошення вироку.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.
Вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат у відповідності вимог закону.
Цим вироком, дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, ОСОБА_7 , повторно, 26.05.2020 о 04.10 годин, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, проходив по АДРЕСА_2 , де його увагу привернуло приміщення салону краси « ІНФОРМАЦІЯ_2 », після чого у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення.

Тієї ж ночі, о 04.16 годин, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, переслідуючи корисливий мотив, за допомогою викрутки, шляхом віджиму вхідних дверей, проник до приміщення салону краси « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по пр. Мира, 33а в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, де переконавшись у відсутності можливих свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер та за ними ніхто не спостерігає, із корисливого мотиву, таємно, викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон марки «Meizu M5 NOTE 3/16Gb», вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/104-17/1/5/519 від 13.07.2020 становить 1516,67 гривень, мобільний телефон марки «LG - P713», вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/104-17/1/5/519 від 13.07.2020 становить 433,33 гривень та грошові кошти в сумі 1642 гривень. Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд. В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_9 була завдана майнова шкода на загальну суму 3592,00 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , повторно, 18.06.2020 о 03.50 годин, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, проходив по пр.200-річчя Кривого Рогу в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, де його увагу привернуло приміщення магазину «Моє село», після чого у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення.
Тієї ж ночі, о 03.54 годин, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, переслідуючи корисливий мотив, за допомогою викрутки, шляхом віджиму вхідних дверей, проник до приміщення магазину «Моє село», розташованого по пр. 200-річчя Кривого Рогу в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, де переконавшись у відсутності можливих свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер та за ними ніхто не спостерігає, із корисливого мотиву, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: грошові кошти в сумі 300,00 гривень, а також інше майно, загальною вартістю становить 218,19 гривень. Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд. В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_10 була завдана майнова шкода на загальну суму 518,19 гривень.
04.11.2019 приблизно о 16:15, ОСОБА_11 , знаходячись у приміщенні торгівельного залу супермаркету «Варус-8» ТОВ «Омега», розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Тітова, 36, побачив на стелажі магазину «Кава Якобз Монарх розчинна м`як.уп.» 280 г в кількості 1 уп. (штрих код 449) та «Кава розчинна Монарх Якобз» 30 г м/у (штрих-код 667), при цьому, у нього раптово виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «Омега».
Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_11 , реалізуючи свій раптово-виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості перебуваючи у відділі продовольчих товарів вище зазначеного супермаркету, перевіривши, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, таємно викрав з вітринного стелажу «Кава Якобз Монарх розчинна м`як.уп.» 280 г в кількості 1 уп. (штрих код 449) та «Кава розчинна Монарх Якобз» 30 г м/у (штрих-код 667), які сховав під куртку чорного кольору, яка була одягнена на ньому в той момент, після чого прослідував до виходу з магазину через касову зону, та не розрахувавшись за узятий товар, а саме: «Кава Якобз Монарх розчинна м`як.уп.» 280 г в кількості 1 уп. (штрих код 449) та «Кава розчинна Монарх Якобз» 30 г м/у (штрих-код 667), пройшов через касову зону, тим самим виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії були помічені працівниками охорони супермаркету «Варус-8» та ОСОБА_11 був одразу затриманий за виходом зазначеного супермаркету.

Таким чином, ОСОБА_11 , діючи умисно, намагався викрасти з супермаркету «Варус-8» майно, що належить ТОВ «Омега», а саме: «Кава Якобз Монарх розчинна м`як.уп.» 280 г в кількості 1 уп. (штрих код 449), ринкова вартість якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 3173 від 06.11.2019 складає 250,38 грн. та «Кава розчинна Монарх Якобз» 30 г м/у (штрих-код 667), ринкова вартість якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 3173 від 06.11.2019 складає 40,62 грн., намагаючись спричинити ТОВ «Омега» матеріальну шкоду на вказаному суму.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та безпідставного звільнення від нього. З мотивувальної частини вироку виключити посилання на пом`якшуючу обставину щире каяття. Ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (безпідставне застосування положень ст. 75 КК України) та внаслідок цього невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Прокурор зазначає, що без належної уваги суду залишилось те, що ОСОБА_7 вчинив 2 епізоди умисних корисливих злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

Також, судом першої інстанції, внаслідок неналежного дослідження особи обвинуваченого, не враховано, що ОСОБА_7 раніше 6 разів засуджений за злочини проти власності, судимості не знято та не погашено в установленому законом порядку, та будучи засудженим останній раз 05.03.2018 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу був звільненим 03.04.2020 року по відбуттю строку покарання, вчинив нові умисні корисливі злочини через 1,5 місяці після звільнення з місць позбавлення волі, за які йому призначено покарання на підставі ст. 75 КК України.
Крім того, ОСОБА_7 маючи професійно-технічну освіту може бути працевлаштованим, однак, ніде не працює, що свідчить про те, що останній, не має постійного законного джерела доходу, а також обвинувачений має низькі соціальні зв`язки: неодружений, утриманців немає, що підвищує ризик вчинення ним інших аналогічних злочинів, а тому, призначення йому покарання із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України не сприятиме досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.
Разом з тим, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 не виявив бажання виправити ситуацію, шкоду, заподіяну своїми злочинними діями, не відшкодував, тобто висловлене обвинуваченим у суді каяття є удаваним, спрямованим на уникнення від покарання, яке б відповідало ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та їх наслідкам.
Таким чином, судом першої інстанції необґрунтовано визнано доведеним наявність такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення, просила апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Враховуючи, що висновки суду у вироку стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, правильність правової кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів, вважає обґрунтованими, і такими, що заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що цих вимог закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку в повному обсязі дотримано не було.
Так, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання.
Крім того, суд врахував і обставини, які, на його думку, пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття. А також відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки судом не в повному обсязі враховані визначені ст. 75 КК України умови та підстави для призначення такого покарання, які б об`єктивно вказували на можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Поза увагою суду залишились ряд конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, які ставлять під сумнів обґрунтованість такого висновку.
Колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі було враховано, тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_7 . Так, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 раніше 6 разів засуджений за злочини проти власності, судимості не знято та не погашено в установленому законом порядку, та будучи засудженим останній раз за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05.03.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України, був звільнений 03.04.2020 року по відбуттю строку покарання, знову вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності через 1,5 місяці після звільнення з місць позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_7 маючи професійно-технічну освіту може бути працевлаштованим, однак, ніде не працює, що свідчить про те, що останній, не має постійного законного джерела доходу, а також обвинувачений має низькі соціальні зв`язки: неодружений, утриманців немає, що підвищує ризик вчинення ним інших аналогічних злочинів. А також ОСОБА_7 оскаржуваним вироком визнаний винним за вчинення 2 епізодів умисних корисливих злочинів, заподіяну шкоду не відшкодував.
Як вбачається з роз`яснення, абз. 5 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 23.12.2005 Про практику розгляду судами справ про звільнення особи від кримінальної відповідальності, згідно з якими щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює бажання виправити ситуацію, відшкодовує заподіяну злочином шкоду.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, висловлене обвинуваченим ОСОБА_7 у суді каяття є удаваним, спрямованим на уникнення від покарання, яке б відповідало ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та їх наслідкам, а висновки суду в цій частині є необґрунтованими.
Тому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо виключення з вироку посилання на пом`якшуючу обставину щире каяття, оскільки вищевказане у сукупності, вказує на не визнання обвинуваченим своєї вини у скоєному злочині, тому не має підстав вважати, що зі сторони обвинуваченого має місце щире каяття, оскільки щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.
Отже, суд, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_7 покарання не дотримався вимог кримінального закону, не врахував у повній мірі і не надав об`єктивної та всебічної оцінки всім обставинам, які мають значення для призначення особі покарання, а саме: ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, й не навів належних і достатніх мотивів для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.
Колегія суддів вважає, що за вказаних обставин виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та відбуваючи покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованого злочину, а тому призначене судом першої інстанції покарання не буде справедливим та не відповідатиме меті виправленню й попередженню вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень. Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Отже, з урахуванням відповідних обставин і вимог закону, призначене ОСОБА_7 покарання є несправедливим внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу першого заступника прокурора області задовольнити, а вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового вироку, відповідно до вимог ст. 420 КПК України.
Колегія суддів, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, виходячи з приписів ст. ст. 50, 65-67 КК України, та положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, особисте ставлення обвинуваченого до вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений, не працює, не має постійного законного джерела доходу, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше 6 разів засуджений за злочини проти власності, судимості не знято та не погашено в установленому законом порядку, та будучи звільненим по відбуттю строку покарання за останнім вироком, знову вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності через 1,5 місяці після звільнення з місць позбавлення волі.
Обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, - не встановлено, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 не виявив бажання виправити ситуацію та відшкодувати шкоду, яка була ним заподіяна.
Обставин, які обтяжують покарання, згідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Тому, колегія суддів приймає до уваги думку прокурора про необхідність призначення обвинуваченому реального покарання, та вважає, що обвинуваченому, виходячи з вищенаведеного, слід призначити покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки без застосування ст. 75 КК України.
На думку колегії суддів, саме такий вид та розмір покарання буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її задоволення і скасування вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в цій частині, у відповідності з вимогами ст. 420 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2020 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4