Справа № 483/999/20
Провадження 1-кп/483/199/2020
ВИРОК
Іменем України

07 вересня 2020 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000020 від 15 січня 2016 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є

громадянином України, з повною загальною середньо-спеціальною освітою,

працюючого друкарем ТОВ "Гранд Стиль", зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , на момент вчинення кримінального

правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді

номера обслуги 2 розрахунку 1 протитанкового артилерійського взводу 10

протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського

дивізіону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні "старший матрос",

раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

30 листопада 2015 року о 08 год. 30. хв. старший матрос ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді номера обслуги 2 розрахунку 1 протитанкового артилерійського взводу 10 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно всупереч вищевказаних вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до базового табору протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 санаторій « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_3 ) та незаконно перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно до військової частини.

О 10 год. 00 хв. 10 липня 2020 року ОСОБА_3 добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та заявив про себе та вчинений ним злочин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні винним себе визнав повністю та дав показання про те, що був направлений на військову службу за контрактом до Навчального центру Військово - Морських Сил Збройних Сил України до м.Севастополя, де і проходив військову службу до анексії Криму у 2014 році. Після цього, восени 2014 року був переведений до Запорізької військової частині де служив на посаді відповідального виконавця штабу. Восени 2015 року був відкомандирований до м.Очакова до військової частини НОМЕР_1 . На той момент його контракт на проходження служби закінчився, але у зв`язку з введення особливого періоду та Указом президента України, контракт вважався продовженим автоматично. У нього виникли суперечки з керівництвом військової частини на ґрунті його бажання звільнитися, тому він 30 листопада 2015 року самовільно не з`явився на шикування та поїхав не за місцем свого постійного проживання, а до м.Києва, де на даний час працює друкарем в ТОВ "Гранд Стиль" та мешкає разом з громадянською дружиною. Розуміючи, що скоїв кримінальне правопорушення. він добровільно з`явився до ДБР м.Миколаєва, де всіляко сприяв розкриттю злочину. У вчиненому щиро розкаявся.

За згодою учасників судового розгляду, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Аналізуючи досліджені у справі докази та оцінюючи їх у сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину і кваліфікує дії ОСОБА_3 як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, за ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого, сукупність обставин провадження, особу винного, який раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, обтяжуючих обставин не встановлено.

Ці обставини дають суду підстави вважати, що подальше виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за необхідне і достатнє застосувати до нього покарання у вигляді позбавлення волі на рівні мінімальної межі, з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 на період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий