Дата документу 28.10.2020 Справа № 310/6578/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/1165/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/6578/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 на бездіяльність Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 жовтня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити їх скаргу на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами АТ «Державний ощадний банк України», КП БМР «Житлосервіс 2-А» та ПП «Зевс» до ЄРДР, та зобов`язати уповноважену особу Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області внести відомості до ЄРДР за їх заявою від 28 квітня 2020 року про вчинення злочину.

В обґрунтування своїх вимог апелянти посилаються на наступне:

-в ухвалі суду строк ненадання КП «Житлосервіс-2А» БМР послуг зазначений з урахуванням позовної давності з травня 2018 року по травень 2020 року, хоча послуги родині ОСОБА_6 фактично не надавалися з 2008 року;

-КП «Житлосервіс-2А» БМР у відповіді №338/1 від 25 липня 2017 року зазначило, що ОСОБА_7 та члени родини мають борг по квартирній платі, при цьому, не звернулося до суду з позовом про витребування заборгованості, а звернулося 10 жовтня 2019 року із заявою тільки про видачу судового наказу, який ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 грудня 2019 року був скасований, а КП «Житлосервіс-2А» БМР так і не звернулося до суду;

-послуги не надають з 2008 року, а державні кошти отримують щомісячно, хоча оплачуватися повинні лише ті послуги, які реально надаються, а не нараховуються по кв. метрам, і суду треба надавати письмові докази, яких у «Житлосервіс-2А» БМР немає;

-при зверненні до суду про скасування судового наказу вони надавали всі письмові докази, що КП «Житлосервіс-2А» БМР нічого не робило, державні кошти пільговика-субсидіанта ОСОБА_6 отримувало в значних розмірах, а також ввело в оману АТ «Державний ощадний банк України», надавши йому інформацію стосовно заборгованості;

-у заяві від 28 квітня 2020 року зазначалося про неправомірні дії: УПСЗ перераховує АТ «Ощадбанк» кошти за всі комунальні послуги, а так як КП «Житлосервіс-2А» БМР надав інформацію, що у родини ОСОБА_6 є начебто заборгованість, то АТ «Ощадбанк» перерахував КП «Житлосервіс-2А» БМР державні кошти в обсязі всієї суми субсидії-пільги бюджетні кошти пільговика ОСОБА_6 - УБД АТО за ненадані послуги, незважаючи на те, що розрахункова сума складає 317,65 грн. в місяць, отже, дії АТ «Ощадбанк» та КП «Житлосервіс-2А» БМР призвели до кримінального правопорушення - зловживання службовим становищем, шахрайських дій;

-кошти, які перераховував УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради в рахунок сплати за комунальні послуги втрачені та не зараховані після переводу з АТ «Державний ощадний банк України» за інші комунальні послуги, а сплачені тільки КП «Житлосервіс-2А» БМР та ПП «Зевс» внаслідок шахрайських дій, нецільового використання коштів невизначених посадових осіб, зловживання службовим становищем. Правову кваліфікацію складів кримінальних правопорушень у заяві від 28 квітня 2020 року, надісланій до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_7 , як представник ОСОБА_6 , не визначала та і не повинна була визначати, оскільки це є компетенцією поліції.

Також ухвала слідчого судді містить неточності та розбіжності:

-з 13 березня 2018 року ОСОБА_7 звертається в усі інстанції як представник пільговика ОСОБА_6 за довіреністю, тому визначення слідчим суддею, що вказана особа є заявницею і що заява стосується саме її прав та інтересів, не відповідає дійсності;

-посилання слідчого судді на те, що не дивлячись на створення ОСББ

«Дар-плюс» для управління багатоквартирним будинком №49 по вул. Центральній в м. Бердянську, діяльність продовжує здійснювати КП «Житлосервіс-2А» БМР, не відповідає дійсності, так як з 20 травня 2020 року управління багатоквартирним будинком прийняло ОСББ «Дар-плюс», яке створилося в жовтні 2014 року, але не працювало;

- з травня 2019 року міська рада прийняла рішення по передачі вивозу ТПВ офіціальній приватній компанії «ЗЕВС», з яким офіційного Договору родина не заключала, і хоча, на загальну думку, якщо відсутній Договір згідно із Законом про ЖКГ громадяни все рівно повинні платити, ст. 12 Закону №2189 передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, які у родини з комунальними підприємствами відсутні;

- посилання слідчого судді на ненадання послуг КП «Житлосервіс-2А» БМР у зв`язку із пожежею електролічильника, є недоречним, оскільки пожежа виникла 22 лютого 2020 року, коли будинком ще опікувалося КП «Житлосервіс-2А» БМР, яке своїми діями наражало на небезпеку родину скаржників та всіх навколо квартири;

- слідчий суддя зазначив в ухвалі, що заявниця вважає за необхідне здійснити перерахунок із врахуванням фактично наданих послуг, що не відповідає дійсності, оскільки 27 листопада 2019 року вони подали до суду заяву про скасування судового наказу, з

посиланням на розбіжності в наданих КП БМР «Житлосервіс-2А» документах та випискою з особового рахунку і заявниця не вважає за необхідне здійснювати перерахунок, тому що її родина не отримувала послуг від КП БМР «Житлосервіс-2А»;

- згідно з відповіддю УСЗН № 15507 від 30 вересня 2020 року, інформація щодо заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг в управлінні відсутня, значить КП «Житлосервіс-2А» БМР незаконно отримувало державні кошти, надаючи неправдиву інформацію УПСЗН та АТ «Державний ощадний банк України», при цьому, 02 грудня 2019 року у справі №310/8069/19, пр.2 -с/310/38/19 за їх заявою до КП БМР «Житлосервіс-2А» було скасовано судовий наказ від 11 листопада 2019 року за заявою КП БМР «Житлосервіс-2А» про стягнення солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з 01 листопада 2016 року по 01 жовтня 2019 року в сумі 4 328,64 гривень, проте, слідчий суддя не зазначила в ухвалі про конкретні суми коштів, які КП «Житлосервіс-2А» БМР отримало протягом періоду з 17 травня 2017 року до 20 травня 2020 року.

Крім того апелянти звертають увагу на те, що норми КПК України не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Учасники судового провадження, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не прибули до апеляційного суду, при цьому, прокурор не повідомив про поважні причини свого неприбуття, а ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просили розглядати їх скаргу за їх відсутності, проте, неявка зазначених осіб не перешкоджає здійсненню апеляційного розгляду за їх відсутності. У зв`язку з цим та відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Так, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, ст. ст. 303-308 цього Кодексу).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя зокрема встановив, що 28 квітня 2020 року ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подала заяву до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про нецільове використання державних бюджетних коштів та шахрайських дій комунальних підприємств, а саме, що діями АТ «Ощадбанк» та КП «Житлосервіс-2А» БМР було вчинено кримінальне правопорушення зловживання службовим становищем, пов`язане з шахрайськими діями.
Бердянським ВП ГУНП в Запорізькій області було проведено перевірку даної заяви відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян». За її результатами на підставі ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» було припинено подальшу перевірку та 27 травня 2020 року надана відповідь ОСОБА_7 , зокрема про те, що будинок АДРЕСА_1 передано на баланс ОСББ «Дар-плюс» від 01 травня 2020 року разом із технічними паспортами на ліфти та на балансі КП «Житлосервіс -2А» БМР він не знаходиться (а.с. 26).
Згідно з відповіддю Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 30 вересня 2020 року, на звернення ОСОБА_7 повідомлено про порядок відшкодування житлово-комунальним підприємствам витрат, пов`язаних з наданням пільг з травня 2017 року по вересень 2019 року, а також про надання пільг на оплату вказаних послуг в грошовій формі за період з жовтня 2019 року по серпень 2020 року, при цьому, АТ «Ощадбанк» здійснює переказ коштів на рахунки виконавців комунальних послуг на підставі відповідних договорів (а.с. 24).
Враховуючи вимогич. 1 ст. 2 КК України, ст. 214 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про те, що внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише такі, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому суб`єктивна впевненість особи у неправомірних діях, незгода з рішенням, дією чи бездіяльністю самі по собі не можуть бути підставами для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України.

Проаналізувавши зміст заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку, що остання не містить даних, які б вказували на об`єктивні ознаки кримінальних правопорушень, та свідчили про наявність в діях службових осіб АТ «Ощадбанк» та КП «Житлосервіс- 2А» БМР ознак, передбачених КК України кримінальних правопорушень. Натомість, викладені в заяві обставини та доводи заявників фактично зводяться до незгоди з наявністю заборгованості, фактом та якістю надання житлово-комунальних услуг, зокрема, з судовим наказом про стягнення заборгованості, який скасований в судовому порядку. Однак, вказані обставини не свідчать про можливе вчинення зазначених в заявах кримінальних правопорушень. Доводи заяви не містять необхідних відомостей про вчинені кримінальні правопорушення, які відповідно до вимог ч. 5 ст. 214 КПК України мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а ґрунтуються на суб`єктивній оцінці заявника та його ставленні до зазначених у заяві обставин. Інших відомостей про вчинення передбачених кримінальним законом кримінальних правопорушень повідомлення не містять.

Колегія суддів погоджується з цими висновками слідчого судді, з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч. 5 ст. 214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139). Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.
У своїй постанові від 16 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».
Системний аналіз зазначених вище положень закону дає підстави для висновку про те, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року, у п. 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».
Колегія суддів погоджується також з висновком слідчого судді про те, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення є його суспільна небезпечність. Кримінальне правопорушення серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). Саме по собі припущення щодо можливого вчинення кримінального правопорушення не є свідченням його вчинення, оскільки суперечить визначальним засадам правового регулювання кримінального провадження.

На думку колегії суддів, заява ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за своїм змістом та суттю є висловленням незгоди з наявністю заборгованості, фактом та якістю надання житлово-комунальних послуг, що само по собі не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень.
Більш того, ця заява не містить конкретних обставин, які б свідчили про вчинення вказаними вище особами злочинів, а саме зловживання службовим становищем, пов`язаних з шахрайськими діями.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянтів про те, що норми КПК України не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Інші доводи апелянтів, зокрема про те, що:
-в ухвалі суду строк ненадання КП «Житлосервіс-2А» БМР послуг зазначений з урахуванням позовної давності з травня 2018 року по травень 2020 року, хоча послуги родині ОСОБА_6 фактично не надавалися з 2008 року;

-КП «Житлосервіс-2А» БМР у відповіді №338/1 від 25 липня 2017 року зазначило, що ОСОБА_7 та члени родини мають борг по квартирній платі, при цьому, не звернулося до суду з позовом про витребування заборгованості, а звернулося 10 жовтня 2019 року із заявою тільки про видачу судового наказу, який ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 грудня 2019 року був скасований, а КП «Житлосервіс-2А» БМР так і не звернулося до суду;

-послуги не надають з 2008 року, а державні кошти отримують щомісячно, хоча оплачуватися повинні лише ті послуги, які реально надаються, а не нараховуються по кв. метрам, і суду треба надавати письмові докази, яких у «Житлосервіс-2А» БМР немає;

-при зверненні до суду про скасування судового наказу вони надавали всі письмові докази, що КП «Житлосервіс-2А» БМР нічого не робило, державні кошти пільговика-субсидіанта ОСОБА_6 отримувало в значних розмірах, а також ввело в оману АТ «Державний ощадний банк України», надавши йому інформацію стосовно заборгованості;

-у заяві від 28 квітня 2020 року зазначалося про неправомірні дії: УПСЗ перераховує АТ «Ощадбанк» кошти за всі комунальні послуги, а так як КП «Житлосервіс-2А» БМР надав інформацію, що у родини ОСОБА_6 є начебто заборгованість, то АТ «Ощадбанк» перерахував КП «Житлосервіс-2А» БМР державні кошти в обсязі всієї суми субсидії-пільги бюджетні кошти пільговика ОСОБА_6 - УБД АТО за ненадані послуги, незважаючи на те, що розрахункова сума складає 317,65 грн. в місяць, отже, дії АТ «Ощадбанк» та КП «Житлосервіс-2А» БМР призвели до кримінального правопорушення зловживання службовим становищем, шахрайських дій;

-кошти, які перераховував УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради в рахунок сплати за комунальні послуги втрачені та не зараховані після переводу з АТ «Державний ощадний банк України» за інші комунальні послуги, а сплачені тільки КП «Житлосервіс-2А» БМР та ПП «Зевс» внаслідок шахрайських дій, нецільового використання коштів невизначених посадових осіб, зловживання службовим становищем. Правову кваліфікацію складів кримінальних правопорушень у заяві від 28 квітня 2020 року, надісланій до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_7 , як представник ОСОБА_6 , не визначала та і не повинна була визначати, оскільки це є компетенцією поліції;

-з 13 березня 2018 року ОСОБА_7 звертається в усі інстанції як представник пільговика ОСОБА_6 за довіреністю, тому визначення слідчим суддею, що вказана особа є заявницею і що заява стосується саме її прав та інтересів, не відповідає дійсності;

-посилання слідчого судді на те, що не дивлячись на створення ОСББ

«Дар-плюс» для управління багатоквартирним будинком №49 по вул. Центральній в м. Бердянську, діяльність продовжує здійснювати КП «Житлосервіс-2А» БМР, не відповідає дійсності, так як з 20 травня 2020 року управління багатоквартирним будинком прийняло ОСББ «Дар-плюс», яке створилося в жовтні 2014 року, але не працювало;

- з травня 2019 року міська рада прийняла рішення по передачі вивозу ТПВ офіціальній приватній компанії «ЗЕВС», з яким офіційного Договору родина не заключала, і хоча, на загальну думку, якщо відсутній Договір згідно із Законом про ЖКГ громадяни все рівно повинні платити, ст. 12 Закону №2189 передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, які у родини з комунальними підприємствами відсутні;

- посилання слідчого судді на ненадання послуг КП «Житлосервіс-2А» БМР у зв`язку із пожежею електролічильника, є недоречним, оскільки пожежа виникла 22 лютого 2020 року, коли будинком ще опікувалося КП «Житлосервіс-2А» БМР, яке своїми діями наражало на небезпеку родину скаржників та всіх навколо квартири;

- слідчий суддя зазначив в ухвалі, що заявниця вважає за необхідне здійснити перерахунок із врахуванням фактично наданих послуг, що не відповідає дійсності, оскільки 27 листопада 2019 року вони подали до суду заяву про скасування судового наказу, з

посиланням на розбіжності в наданих КП БМР «Житлосервіс-2А» документах та випискою з особового рахунку і заявниця не вважає за необхідне здійснювати перерахунок, тому що її родина не отримувала послуг від КП БМР «Житлосервіс-2А»;

- згідно з відповіддю УСЗН № 15507 від 30 вересня 2020 року, інформація щодо заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг в управлінні відсутня, значить КП «Житлосервіс-2А» БМР незаконно отримувало державні кошти, надаючи неправдиву інформацію УПСЗН та АТ «Державний ощадний банк України», при цьому, 02 грудня 2019 року у справі №310/8069/19, пр.2 -с/310/38/19 за їх заявою до КП БМР «Житлосервіс-2А» було скасовано судовий наказ від 11 листопада 2019 року за заявою КП БМР «Житлосервіс-2А» про стягнення солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з 01 листопада 2016 року по 01 жовтня 2019 року в сумі 4 328,64 гривень, проте, слідчий суддя не зазначила в ухвалі про конкретні суми коштів, які КП «Житлосервіс-2А» БМР отримало протягом періоду з 17 травня 2017 року до 20 травня 2020 року,

будь-яким чином не свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, рішення слідчого судді, який дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не містить достатніх даних про наявність ознак кримінально-караного діяння, що свідчить про те, що посадовими особами Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, не було допущено протиправної бездіяльності при розгляді даної заяви, є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга останніх задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 на бездіяльність Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: