ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2077/20 Справа № 183/6913/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001612 від 13 вересня 2019 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернигів, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, за таких обставин.
13 вересня 2019 року о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись на території санаторію «Солоний Лиман» за адресою: вул. Герасименка, 94, с. Новотроїцьке Новомосковського району Дніпропетровської області, побачив мопед «Tiger», який згідно до талону від 14.03.2015 р. належить ОСОБА_10 .
Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, який знаходився біля приміщення охорони санаторію «Солоний Лиман» за адресою: вул. Герасименка, 94, с. Новотроїцьке Новомосковського району Дніпропетровської області.
Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, тобто 13 вересня 2019 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля приміщення охорони санаторію «Солоний Лиман» за адресою: вул. Герасименка, 94, с. Новотроїцьке Новомосковського району Дніпропетровської області, підійшов до мопеду «Tiger» 2019 р.в., рама № НОМЕР_1 та застосовуючи фізичну силу, почав котити зазначений транспортний засіб.
Таким чином ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме, мопедом «Tiger», 2019 р.в., рама № НОМЕР_1 , який згідно до талону від 14.03.2015 р. належить ОСОБА_10 , після чого, місце скоєння з викраденим майном покинув, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Прокурор зазначає, що суд достовірно знаючи про обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та ухвалення 27 квітня 2020 року вироку, проігнорував вимоги КПК України та незаконно перекваліфікував дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 289 КК України, виключивши ознаку повторності.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у незаконному заволодінні транспортним засобом передбаченого, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.
Разом з тим, вирішуючи питання про правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК України колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до частини третьої цієї статті, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті, наголошуючи на тому, що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п.34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).
Як вбачається з матеріалів провадження, органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Разом із цим, суд, посилаючись на відсутність доказів вчинення обвинуваченим зазначеного злочину або злочинів, передбачених ст.ст. 185, 186, 187, 189-191, 262, 410 КК України, повторно, суд дійшов висновку про необхідність виключення повторності, як кваліфікуючої ознаки, та кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК України.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та не вбачає підстави визнати необґрунтованими його висновки.
Так, у ст. 7 КПК України закріплено загальні засади кримінального провадження, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження, до яких, зокрема, належить принцип безпосередності дослідження показань, речей і документів.
Згідно з вимогами ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо.
Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що докази притягнення ОСОБА_7 до відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 289, 85, 186, 187, 189-191, 262, 410 КК України матеріали провадження дійсно не містять. Не були вони надані прокурором й під час апеляційного розгляду.
За таких обставин, визнати обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів не може.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд, розглянувши провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та перекваліфікувавши дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 289 КК України, не вийшов за межі судового розгляду, оскільки перевірка правильності кваліфікації дій обвинуваченого належить до повноважень суду також й за умови визнання обвинуваченим тих обставин, які ніким не оспорюються, що відповідає правовим висновкам, викладеним у Постанові ВП ВС від 27.02.2018 року у справі №756/5578/15-к.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4