13.07.2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання дізнавача СД Портофранківського СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000018 від 06.07.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про арешт майна,
за участю сторін кримінального провадження:
дізнавача - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, до чергової частини Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одеса 04.03.2020 року надійшов рапорт поліцейського БПОП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про те, що 06.07.2020 року приблизно о 13 годині 50 хвилин за адресою: м. Одеса вул. Розумовська, 40, було виявлено один згорток с порошкоподібною речовиною, білого кольору та вилучено в спец. пакет №INP1010185. (ЖЕО 12118)

За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за 000018 від 06.07.2020 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

З метою виявлення, вилучення та збереження речових доказів, 06.07.2020 року слідчо-оперативною групою Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Розумовська, 40,проведено огляд місця події, в ході якого виявлено:1 фольгований згорток з порошкоподібною речовиною, білого кольору, зовні схожою на наркотичний засіб, який поміщено в поліетиленовий пакет з № INP1010185, опечатано та вилучено.

Зазначена вище порошкоподібна речовина під час огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Розумовська, 40, згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, є тимчасово вилученим майном, оскільки зберігають на собі сліди кримінального проступку та є предметом кримінального проступку, може сприяти встановленню всіх обставин кримінального проступку, причетних осіб до вчинення злочину.

У зв`язку з цим, зазначена вище вказана речовина синтетичного походження має значення речових доказів у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні дізнавач клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини та просив його задовольнити.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, заслухавши думку дізнавача, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Дізнавач уповноважений:

1) починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам;

4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

5) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

6) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

7) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

3. Дізнавач зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі.

4. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, клопотання слідчого про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

З клопотання та наданих до нього матеріалів, вбачаються підстави у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а саме з метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні речей та документів, які за обставинами кримінального провадження є речовими доказами, відповідають критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України, зокрема використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди та є предметом злочину, тобто є доказом злочину, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому, завданням арешту майна є запобігання можливості приховування або знищення, оскільки його незастосування може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Дізнавачем в клопотанні конкретно вказаний перелік майна, на яке належить накласти арешт, а також до нього додані документи, якими він обґрунтовує його доводи.

Таким чином, суд вважає, що клопотання є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання дізнавача СД Портофранківського СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно:

- фольгований згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, зовні схожою на наркотичний засіб, який поміщено в поліетиленовий пакет з № INP1010185, опечатано та вилучено.

Заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: