УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.08.2020 Справа №607/29968/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі с/з ОСОБА_4

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0000251 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.1 ст.115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , представників потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, що мали місце на момент обрання відносно даного обвинуваченого вказаного запобіжного заходу, обсяг яких на даний час не зменшився і які перешкоджають обранню відносно ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, підтримане представниками потерпілих, думки захисника та обвинуваченого, які заперечили у задоволенні клопотання прокурора та заявили клопотання про зміну чинного запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 із тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на необґрунтованість ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, наявність в обвинуваченого постійного місця проживання, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що у задоволенні клопотань сторони захисту про зміну щодо ОСОБА_5 чинного запобіжного заходу на менш суворий необхідно відмовити, а клопотання прокурора слід задовольнити, виходячи з наступних мотивів.
Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

А тому, зважаючи на наведене, а також на те, що враховувалось судом і у попередніх ухвалах про продовження строків тримання під вартою, що ОСОБА_5 , хоча і є особою молодого віку, раніше не судимий, однак ніде не працює, що обвинувачується на даний час у вчиненні в стані алкогольного сп`яніння особливо тяжкого та тяжкого злочинів проти життя та здоров`я особи, санкція найтяжчого з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, низький рівень його соціальних зв`язків, міцність яких не підтверджено документально (неодружений, не має утриманців), що дає суду підстави вважати, зважаючи також, у тому числі, на санкції кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується, що даний обвинувачений, у разі не продовження йому судом чинного запобіжного заходу або ж зміни його на менш суворий, як про це клопоче сторона захисту, не забезпечить мети його застосування, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому, аналізуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою слід продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 05 жовтня 2020 року, оскільки на даний час продовжують існувати ризики, вказані у даній ухвалі судом.

Керуючись наведеним, а також ч.3 ст.331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну ОСОБА_5 чинного запобіжного заходу на менш суворий у вигляді домашнього арешту відмовити, а клопотання прокурора задовольнити, раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо нього під час досудового розслідування, продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 05 жовтня 2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Головуючий суддяОСОБА_1

судді ОСОБА_2
ОСОБА_3