Справа № 438/695/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/869/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду
під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 16 червня 2020 року відносно ОСОБА_6 ,
з участю: прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

встановила:

Вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 16 червня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст.71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 27.01.2020 року і за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання, а саме з 07 травня 2020 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Стягнуто із ОСОБА_6 в користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 1595,86 грн.
Вирішено питання про речові докази.
За вироком суду, ОСОБА_6 23 лютого 2020 близько 14 год. 05 хв., перебуваючи поблизу першого під`їзду будинку №179/2 на вул. В. Великого у м. Бориславі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та корисливий мотив, скориставшись незачиненими дверима з боку водія автомобіля марки «Форд» модель «Ескорд», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , котрий належить ОСОБА_9 , проник до його середини, звідки повторно, таємно викрав автомагнітолу «СН-8053» марки «Challenger» вартістю 850 гривень та плоскогубці вартістю 46,67 гривень.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_6 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна поєднаного з проникненням у інше сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Крім того, ОСОБА_6 29 квітня 2020 року близько 21 год. 30 хв., перебуваючи поблизу першого під`їзду будинку №12 на вул. 600-річчя Борислава у м.Бориславі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та корисливий мотив, скориставшись незачиненими дверима з боку водія автомобіля марки «Фіат» моделі «Добло», державний номерний знак НОМЕР_2 , котрий належить ОСОБА_10 , проник до його середини та відчинив капот автомобіля, з під якого повторно, таємно викрав акумуляторну батарею марки «Торlа» 66Ah вартістю 1400 гривень, чим завдав майнову шкоду потерпілому ОСОБА_10 на вказану суму.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_6 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна поєднаного з проникненням у інше сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить призначити йому більш м`яке покарання, а саме у вигляді обмеження волі строком на 3 роки. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника у підтримку поданої апеляційної скарги та доводи прокурора про законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та не оспорюється апелянтом в апеляційній скарзі.
Згідно вироку суду першої інстанції, свою вину обвинувачений у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся.
Правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, на переконання колегії суддів, є вірною та в апеляційному порядку не оспорюється.
Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то слід вказати наступне.
В силу вимог ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував у повній мірі обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, раніше неодноразово судимий, кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення. Також судом першої інстанції враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, по місцю проживання характеризується позитивно, думку потерпілих про відсутність претензій до обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Санкцією ч.3 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, що є мінімальним згідно санкції даної статті, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Апеляційний суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України.

При цьому, апеляційна вимога обвинувачено про призначення йому покарання у виді обмеження волі є неспроможною, оскільки ОСОБА_6 вчинив злочин у неповнолітньому віці, а згідно ч.3 ст.61 КК України обмеження волі до неповнолітніх не застосовується.

При призначені ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції вірно врахував, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, після вироку Залізничного районного суду м.Львова від 27.01.2020р., яким його було засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі чотири роки та на підставі ст.ст.104, 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуваним з іспитовим строком 2 роки, та обґрунтовано визначив ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у повній мірі відповідає вимогам закону, і таке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відтак, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення обраного ОСОБА_6 покарання та визнає подану ним апеляційну скаргу необґрунтованою, оскільки така не містить правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного вироку.
При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність чи порушень вимог кримінального процесуального закону, що мало б наслідком скасування або зміни судового рішення.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 16 червня 2020 року відносно ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: