Справа № 199/8562/20
УХВАЛА

іменем України

14.12.2020 Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001198 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим слідчому судді клопотанням в останньому заявлено вимогу про накладення арешту на наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування поданого клопотання слідчий посилається на те, що вказане майно може бути предметом (об`єктом) кримінального правопорушення, на яке направлено злочинний умисел невстановлених осіб. Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 11.09.2020 р. до Амур - Нижньодніпровського ВП ДВП надійшла заява ОСОБА_4 про безвісне зникнення її матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою вона спілкувалася останній раз у 2013 році. Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що її мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкала з її братом ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 . Зв`язок та спілкування з матір`ю вона підтримувала до 2013-2014 року, інколи приїжджала до неї в гості та спілкувались по стаціонарному телефону. У 2015 році брат змінив замки, і вона більше не змогла потрапити до квартири. На питання про матір брат змінював тему розмови. 29.07.2020 р. від співробітників поліції вона дізналась, що її брат ОСОБА_6 покінчив життя самогубством. За місцем мешкання матері вона не їздила, та де вона перебуває не знає. Тому подала заяву про безвісне зникнення її матері. Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_7 (сусідка ОСОБА_5 ) пояснила, що у 2015-2016 році вона під час розмови з ОСОБА_6 дізналась про те, що він поховав свою матір ОСОБА_5 . Однак за яких обставин остання померла і де вона похована він не розповідав, бо був чоловіком замкнутим. 25.07.2020 р. ОСОБА_6 закінчив життя самогубством через повішання (кримінальне провадження АНД ВП ДВП ГУНП № 0001053).
Відповідно до інформації КП «Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської міської ради станом на 31.12.2012 в інвентаризаційній справі за адресою АДРЕСА_2 (на даний час АДРЕСА_2 ) містяться відомості про право спільної власності; квартира належить ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 без визначення розміру часток співвласників, майно належить на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1994 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно розпорядження № 4/420-94, зареєстрованого КП «БМТІ`ДОР та записано в реєстраційну книгу № 8п за реєстровим номером № 32. Згідно технічної документації, наданої органом приватизації, житлова площа квартири АДРЕСА_3 складає 34,9 кв.м., загальна площа 54, 31 кв.м.
Разом з тим, відповідно до інформації з Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради склад зареєстрованих осіб на день смерті ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) становить І особа: мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована з 17.11.1969 по теперішній час.
Розглянув клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.
12.09.2020 р. до ЄРДР внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України: 11.09.2020 р. до АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що за адресою: АДРЕСА_2 безвісно зникла психічно хвора гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЖЕО №30596).
За адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано місце проживання ОСОБА_6 з 16.11.1982 р. по теперішній час; також за даною адресою зареєстровано місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповіддю від 27.08.2020 р. вих. №14/5-9742 Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.
Зазначена вище квартира належить ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 без визначення розміру часток співвласників на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1994 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно розпорядження № 4/420-94, зареєстрованого КП «БМТІ`ДОР та записано в реєстраційну книгу № 8п за реєстровим номером № 32; згідно технічної документації, наданої органом приватизації, житлова площа квартири АДРЕСА_1 складає 34,9 кв.м., загальна площа 54, 31 кв.м.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
З огляду на вищенаведене, слідчий суддя погоджується із слушністю доводів слідчого щодо наявності правової підстави для арешту майна (майно відповідає вимогам ст. 98 КПК, може бути об`єктом кримінально протиправних дій), а тому враховує можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України), розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства (п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України), наслідку арешту майна для спадкоємця співвласників цього майна ОСОБА_4 (забезпечується унеможливлення передачі цього майна у власність інших особам) тощо (п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України).
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Аналізуючи клопотання та долучені до нього документи із фабулою кримінального правопорушення, для слідчого судді наявні підстави для застосування ч. 11 ст. 170 КПК України при накладенні арешту.
Керуючись ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 131, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 4 ст. 107, ч. 1 ст. 98, ч. 1 та ч. 2 ст. 172, ст.ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001198 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на:

- квартиру АДРЕСА_1 (житлова площа 34,9 кв.м, загальна площа 54, 31 кв.м), яка належить ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 без визначення розміру часток співвласників на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1994 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно розпорядження № 4/420-94, зареєстрованого КП «БМТІ`ДОР та записано в реєстраційну книгу № 8п за реєстровим номером № 32, заборонив розпорядження вказаним майном.

Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1