ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1669/20 Справа № 202/6233/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника- адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Агдаш Азербаджайну, громадянина республіки Азербайджан, який має середню освіту, одружений, має малолітню дитину, 2015 року народження, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.149 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановленні слідчим суддею обставини.
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора.
Продовжено строк тримання під домашнім арештом ОСОБА_10 , на 60 днів, а саме до 1 лютого 2021 року, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язавши його:
- прибувати до слідчого, прокурора, судді за кожним викликом;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утримуватися від спілкування з потерпілими у цьому кримінальному провадженні.

Рішення суду обґрунтовано тим, що заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_10 під домашнім арештом, не зменшилися, оскільки поданими матеріалами підтверджується, що досудове розслідування не завершено і підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину щодо декількох осіб із застосування погрози насильства, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.
Також, судом першої інстанції враховано вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який є одруженим, має дитину, постійне місце проживання.
Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_10 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, остільки не доведено існування заявлених в клопотанні ризиків, також не прийнято до уваги того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про обґрунтованість підозри.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді захисник-адвокат ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_10 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про продовження запобіжного заходу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_10 вказані вимоги закону були дотримані.
Як вбачається з матеріалів справи, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000681 від 09.09.2020 року, в якому 5 жовтня 2020 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 підтверджується, насамперед, протоколами допиту потерпілих та пред`явлення осіб для впізнання.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2020 року відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 5 грудня 2020 року.
При цьому ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 2 грудня 2020 року продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.179 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, що достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами провадження.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Колегія суддів зазначає, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_10 , у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України, дані про особу підозрюваного, а саме те, що підозрюваний одружений, має на утриманні дитину, має постійне місце проживання, що свідчить про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що продовження дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
При цьому також приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не є дієвим та достатнім щодо підозрюваного ОСОБА_10 .К.о.
Колегія суддів не знайшла порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді,- без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_10 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4