Справа № 127/2554/15-к
Провадження №11-кп/801/342/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003199 від 08.05.2014, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2019р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старостинці, Погребищенського р-ну, Вінницької області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з вищою освітою, працюючого лікарем-стоматологом в клініці «Вітель» в м. Києві, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної силу залишено без змін особисте зобов`язання.
Строк відбування покарання засудженому вирішено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирішено питання з цивільними позовами та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , законного представника потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, 07.05.2014, близько 15:00 год. ОСОБА_7 перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , помітив, що у вікно помешкання потрапив гумовий предмет, наповнений водою, після чого він вибіг з квартири та помітив неповнолітнього хлопця, яким виявився ОСОБА_11 , що біг в сторону центрального парку ім. Горького м. Вінниці. Так, ОСОБА_7 переслідуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 почав переслідувати останнього, та наздогнавши неповнолітнього ОСОБА_11 у парку імені М. Горького, усвідомлюючи протиправність своїх дій умисно завдав останньому удар кулаком в область лобної ділянки голови, внаслідок чого спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - закритого вдавленого перелому передньої стінки лобної пазухи зліва, забій головного мозку, які у відповідності до висновку експерта № 1711 від 25.11.2014 - належать до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм втрати загальної працездатності понад одну третину та становлять 45% стійкої втрати загальної працездатності.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить в апеляційній скарзі змінити вирок щодо ОСОБА_7 в сторону пом`якшення йому покарання та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, та звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що на даний час ОСОБА_7 повністю визнає вину та щиро розкаюється, має намір відшкодувати завдану шкоду, а тому, також враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, які встановив суд першої інстанції, є підстави для застосування ст. 69 КК України та ст. 75 КК України, так як характеризуючі особу обвинуваченого обставини свідчать про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , який в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просить про зміну вироку і пом`якшення покарання шляхом призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої ч. 1 ст. 121 КК України та застосування ст. 75 КК України до призначеного покарання у виді позбавлення волі та пояснив, що обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції визнав вину і щиро розкаявся та виявив бажання відшкодовувати шкоду, визначену вироком суду, для цього намагався шляхом грошового переказу надіслати за 2 рази 22000 грн., проте потерпіла не захотіла отримати дані кошти, також він готовий передати потерпілій ще 25000 грн., та буде продовжувати відшкодовувати заподіяну шкоду, так як працює, просить врахувати його молодий вік та позитивні характеристики, обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовільнити, врахувавши його визнання вини, вибачення, які він просить у законного представника потерпілої та шкодує з приводу вчиненого та визнає цивільні вимоги в повному обсязі, буде продовжувати відшкодовувати шкоду, законний представник потерпілого ОСОБА_9 та представник потерпілого ОСОБА_10 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 з часу вчинення злочину не визнавав своєї вини, не вибачався до цього дня та не намагався відшкодувати хоча б частково шкоду коли були необхідні кошти на лікування, а тому вони заперечують щодо отримання зазначених коштів від обвинуваченого ОСОБА_7 з метою пом`якшення йому покарання, оскільки від дій обвинуваченого ОСОБА_7 у потерпілого ОСОБА_11 до цього часу проблеми зі здоров`ям, прокурор також заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оскільки в ході судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений відмовився давати пояснення, не вибачався, а сьогоднішні показання не можна вважати щирим каяттям, добровільного відшкодування шкоди не було, намагання відшкодувати шкоду не може бути враховано, судом першої інстанції враховано всі обставини, які пом`якшують покарання і призначено мінімальне покарання, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 121 КК України, є обґрунтованим і законним та в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційний розгляд, відповідно до ст. 404 КПК України, стосується лише перегляду вироку в частині призначеного покарання.

Істотних порушень вимог КПК, які були би підставою для скасування судового рішення у провадженні не встановлено.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, де захисник просить врахувати, що ОСОБА_7 спочатку не визнавав вини за ст. 121 КК України, але потім зрозумів, що його дії кваліфіковано вірно і тому визнав вину, проте апеляційний суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 відмовився давати пояснення в суді першої інстанції, щоб суд міг переконатися у щирості його каяття, зважаючи на те, що не визнав цивільного позову, після ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_7 також не вчинив необхідних дій, які би свідчили про те, що він не лише визнав вину, але щиро розкаявся та намагався реальними діями компенсувати спричинені наслідки від його протиправних дій і понесені витрати на лікування потерпілого, зважаючи, що злочин було вчинено ще в травні 2014 року.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 18.09.2019 у справі №166/1065/18, розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєнні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 не приніс свої вибачення потерпілому, а лише в ході апеляційного розгляду вперше просив вибачення у законного представника потерпілого.

Після ухвалення вироку ще в грудні 2019 року обвинувачений ОСОБА_7 лише в березні та травні 2020 року надіслав 2 перекази матері потерпілого на суму 22000 грн. та ще 25000 грн. готовий був передати під час апеляційного розгляду, запевняючи, що відшкодування решти суми буде здійснювати в майбутньому.

Дані обставини в сукупності не дають підстав для застосування ст. 69 КК України до призначеного покарання, так як не встановлено кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Всі інші обставини щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 , які зазначені в апеляційній скарзі, враховано судом першої інстанції та з урахуванням їх призначено мінімальне покарання за санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, з чим погоджується апеляційний суд та не вбачає нових підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 і застосування ст. 75 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2019р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4