ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 654/4491/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/812/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжні заходи
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: - секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Херсонського апеляційного суду матеріали в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 червня 2020 року, якою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бехтери Голопристанського р-ну Херсонської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 08 серпня 2020 року, включно, з визначенням застави в сумі 42040 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Голопристанського районного суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

Ухвалою вищевказаного суду від 10 червня 2020 року, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 задоволено, продовжено строк тримання під вартою до 08 серпня 2020 року, включно.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Апеляційна скарга мотивована доводами про необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.

Зокрема апелянт зазначає про те, що клопотання прокурора не містить обґрунтування наявності конкретних ризиків.

Також, на думку апелянта прокурором в судовому засідання не доведено того, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам.

Крім того, апелянт зазначає, про порушення вимог КПК України під час проведення досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, в судових дебатах сторони залишись на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності до приписів ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_10 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , суд виходив з того, що ризики, які мали місце до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні відразу двох кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, є особою раніше судимою за вчинення аналогічного залисину пов`язаного з крадіжкою майна, що вказує на злочинність його намірів та небажання стати на шлях виправлення.

Також, обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень з корсетних мотивів, за місцем проживання характеризується негативно, підтримує стосунки з раніше судимими особами, які ведуть антисоціальний спосіб життя.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_8 обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Зазначені обов`язки обвинуваченим не виконувались у зв`язку з чим він знаходився в розшуку, а після його затримання йому було змінено запобіжний захід на тримання під вартою.

Наведені відомості дали підстави для висновку, що строк тримання під вартою має бути продовжений обвинуваченому ОСОБА_8 з метою забезпечення належного виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які були зазначені прокурором під час судового розгляду та наведені в оскаржуваній ухвалі суду з урахуванням даних про особу обвинуваченого, що свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на викладене є неспроможними доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків та про те, що інший більш м`який запобіжний захід, в тому числі і домашній арешт, як про те зазначає захисник, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти існуючим ризикам.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав обвинуваченого чи істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, під час апеляційного перегляду не встановлено.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарги задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 червня 2020 року, якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України , продовжено строк тримання під вартою до 08 серпня 2020 року, включно без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: