Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6196/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суд Житомирської області від 15 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скаківка Бердичівського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, -

запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11.11.2020 року, без визначення розміру застави, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що при постановленні ухвали слідчий суддя в повній мірі не врахував, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання та зареєстрований за адресою проживання його матері та сестри, АДРЕСА_1 . Вказує, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели наявності жодного з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Стверджує, що приймаючи рішення, слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного інших (альтернативних) запобіжних заходів. Посилається на те, що вручена ОСОБА_8 підозра за ч.1 ст.121 КК України є необґрунтованою та не підтверджується належними доказами.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що старший слідчий СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області майор поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.09.2020 року близько 21:00 год. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними на ґрунті неприязних відносин виник конфлікт. В ході конфлікту у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . З цією метою він взяв кухонний ніж та наніс ним один удар в область печінки ОСОБА_10 , заподіявши останньому тілесне ушкодження у вигляді поранення грудної клітки праворуч в ділянці 6-го ребра, що проникає в грудну порожнину, та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя у момент спричинення.

Відомості за вказаним фактом 13.09.2020 року були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000698 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

14.09.2020 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий послався на наявність ризиків того, шо підозрюваний ОСОБА_8 під час досудового розслідування може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом нез`явлення або несвоєчасного з`явлення за викликами слідчого, прокурора, суду, а відтак застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливості запобігання цим ризикам та виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість злочину, обставини кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, дані про його особу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчій суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 13.09.2020 року внесені до ЄРДР за №0000698 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

14.09.2020 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 від 13.09.2020 року (а.п.5), протоколами огляду місця події від 13.09.2020 року (а.п.6-11), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 13.09.2020 року (а.п.12-14), протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 13.09.2020 року (а.п.15-16), протоколами допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 14.09.2020 року (а.п.17-18), висновком експерта №375 від 14.09.2020 року (а.п.19), випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_8 від 13.09.2020 року, та іншими доказами.

Таким чином, доводи апелянта про те, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України необґрунтована, є безпідставними.

Також, судом враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, офіційно не працює, зловживає спиртними напоями, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності», не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає один у будинку, який йому не належить та без будь-якого права на проживання у ньому, так як власник помер, його вік, соціальні зв`язки, те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання, а також тим що підозрюваний проживає один у будинку, який йому не належить.

Про наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні свідчить те, що вказані особи є родичами підозрюваного ОСОБА_8 , та йому відоме їх місце проживання.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення зумовлений тим, що підозрюваний ніде не працює та зловживає спиртними напоями, внаслідок чого перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності».

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , та даних про особу останнього, прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин, необґрунтованими є посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що слідчим суддею не було проведено аналіз наявності всіх ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку щодо обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання і в апеляційній скарзі.

Зазначення апелянтом про те, що слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного інших (альтернативних) запобіжних заходів колегія суддів вважає безпідставним, оскільки в ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий суддя дійшов висновку що жоден більш м`який запобіжний захід не достатній для запобігання встановленим ризикам.

Вказання апелянта на те, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання та зареєстрований за адресою проживання його матері та сестри, а саме в АДРЕСА_1 , не свідчить про відсутність встановлених ризиків.

Крім того, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого вже було надано оцінку вказаним доводам апеляційної скарги.

Доводи захисника при апеляційному розгляді про те, що підозрюваний ОСОБА_8 діяв в умовах вимушеного захисту, а тому його дії слід кваліфікувати за ст. 123 або ст. 124 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки кваліфікація дій підозрюваного не є предметом даного апеляційного розгляду та їм буде надана оцінка при розгляді кримінального провадження по суті.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суд Житомирської області від 15 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11.11.2020 року, без визначення розміру застави без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: