Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/309/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2020 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Масалли Азербаджан, азербайджанця, громадянина України, веде домашнє господарство, з вищою освітою, має цивільну дружину, утримує хвору мати похилого віку, мешкає по АДРЕСА_1 , за правилами ст. 89 КК України вважається таким, що судимостей не має,

підозрюваного за ч. 2 ст. 146 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на шістдесят днів, а саме з 30 липня 2020 року по 27 вересня 2020 року та покладено на нього такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- заборонити цілодобового залишати домоволодіння по АДРЕСА_1 ;

- надавати можливість працівникам органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного з`являтись за місцем його проживання в домоволодіння по АДРЕСА_1 та вимагати від нього пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування зі свідками/потерпілим у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- при слідуванні за викликом до правоохоронних органів або суду і поверненні під домашній арешт не відвідувати магазини, кіоски, громадські розважальні заклади;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснено підозрюваному правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю. Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , якому 28.07.2020 вручено повідомлення про підозру у тому, що він 27.07.2020, близько 16 год. 00 хв., за попередньою змовою з ОСОБА_9 приїхали на автомобілі до дому по АДРЕСА_2 і зайшли до квартири АДРЕСА_3 , де знаходився потерпілий ОСОБА_10 та застосувавши фізичне насильство, посадили останнього у салон автомобіля, тим самим позбавивши його волі.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та стосовно до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на шістдесят днів, з покладенням на останнього певних обов`язків.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, проте недоведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановленого ризику, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід тримання під вартою. Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що до підозрюваного можливо застосувати менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу якою, клопотання слідчого задовольнити в повному обсязі та обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що слідчий суддя, встановивши наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, передчасно прийшов до висновку з приводу того, що прокурором не доведено в судовому засіданні обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановлених ризиків.
Так, апелянт зауважує, що в судовому засіданні в повному обсязі доведено неможливість застосування стосовно підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. На неможливість застосування інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою вказує те, що: особисте зобов`язання, порука та застава не можуть бути застосованими, оскільки перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу чинити тиск на потерпілого та свідків по кримінальному провадженні з метою перешкоджання проведення якісного досудового розслідування та встановлення істини по кримінальному провадженню; домашній арешт не забезпечить запобігання вищевказаних ризиків, оскільки такий запобіжний захід передбачає конкретно визначене місце, в якому особа повинна перебувати, однак перебуваючи за місцем свого проживання ОСОБА_8 може мати можливість у спілкуванні та здійснити тиск на потерпілого та свідків з метою зміни їх показань на його користь.
Також, прокурор вказує, що злочин, в якому він підозрюється є злочином середньої тяжкості, та зухвала поведінка підозрюваного в ході вчинення злочину свідчить про абсолютне ігнорування останнім норм суспільної моралі та загально - прийнятих у суспільстві правил поведінки, а також вимог Кримінального Кодексу України.
А тому прокурор, вважає що запобіжний захід у виді домашнього арешту або більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на підозрюваного зобов`язань, а отже відносно нього може бути обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали подання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду, та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Пунктом другим частини третьої статті 407 КПК України визначено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Як слідує із клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину середньої тяжкості, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі строком до 5 років, що свідчить про те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно пливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а саме шляхом застосування до них залякування, методів фізичного та морального впливу.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання, на переконання колегії суддів, не звернув уваги на вимоги ст.ст. 177, 178, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, які передбачають мету та підстави застосування запобіжних заходів, обставини, що враховуються при їх обранні та визначають певну категорію осіб, до яких може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та дійшов помилкового висновку про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності скасування ухвали слідчого судді, якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та застосувати до останнього більш суворий запобіжний захід.

Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, із застосуванням якого в повній мірі буде забезпечено виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів враховує наступне:

Відповідно до частини 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, колегія суддів враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Із даного приводу слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявні матеріали клопотання свідчать про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити злочин, передбачений ч. 2 ст. 246 КК України.

Окрім цього, судова колегія також враховує наявність ризиків, які передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, у судовому засіданні апеляційної інстанції не міг відповісти де саме зареєстрований. Вказав, що тимчасово проживає у будинку брата, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно вплинути на потерпілого та свідків, а також знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Про наявність вказаних ризиків свідчить той факт, що злочин, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, так як санкцією ч. 2 ст. 364 КК України передбачено основне покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років.
Крім того, як вбачається зі матеріалів клопотання здійснював фізичний тиск на потерпілого, наносив йому удари, із застосуванням сили, примусив останнього сісти в автомобіль із застосуванням сили. Вказане вказує на можливість останнього переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.
Окрім цього, слід зазначити, що оскільки на даний час по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій направлених на встановлення та зібрання доказів, а тому у разі застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній зможе незаконно впливати на хід досудового розслідування, в тому числі впливати на свідків.

Таким чином, з урахуванням наведених фактів, на переконання судової колегії, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за обставин даного кримінального провадження та встановлених ризиків, особи підозрюваного, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, при цьому такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на думку судової колегії, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання щодо строку дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із засад, які закріплені у ст.ст. 197, 219 КПК України, колегія суддів враховує, що підозра ОСОБА_8 пред`явлена 27 липня 2020 року, а тому строк досудового розслідування спливає 27 вересня 2020 року і саме до вказаної дати має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що складає 53 дні, без визначення розміру застави, оскільки злочин пов`язаний із застосування до потерпілої особи насильства.

Окрім цього, слідчий суддя у даному випадку з урахуванням вимог п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, правильно не визначив підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства.

За вказаних обставин, колегія суддів уважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувавши при цьому ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2020 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту - скасувати.

Клопотання слідчого СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0004573, у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 146 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 53 дні, який рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 15 год. 00 хв. 06 серпня 2020 року до 15 год. 00 хв. 27 вересня 2020 року, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

ОСОБА_8 взяти під варту негайно в залі апеляційного суду.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4