печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на дії слідчого органу Національної поліції, які полягають у незаконному затриманні
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з скаргою в порядку ст.206 КПК України на незаконне затримання, посилаючись на те, що 21.11.2019 року його було незаконно затримано в порядку ст. 208 КПК України. Відповідно до вимог скарги затримання ОСОБА_3 відбулось 21.11.2019 орієнтовано об 11 год. 55хв. слідчим Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві за адресою: м.Київ, вул. Залізничне шосе 57.
ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.
Слідчий також не з`явився в судове засідання про причини неявки суд не повідомив.
За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність слідчого, при цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 26 КПК України.
Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Печерського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного 21.11.2019 до ЄРДР за № 0005130 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 347 КК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та у порядку, встановлених законом.
Наряду з вказаним, частиною 1 статті 206 КПК України, передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Слід зазначити, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Також, слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно якої положення ст.206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.
За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7-9, 206, 303-307 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії слідчого органу Національної поліції, які полягають у незаконному затриманні, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає
Слідчий суддя ОСОБА_1