Справа №590/470/20
Провадження №1-кп/590/69/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2021 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль Сумської області кримінальне провадження №0000086 від 18.03.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воздвиженське, Ямпільського району, Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
05.03.2020 року близько 21:00 року ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, знаходячись біля домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де впевнившись в тому, що вдома нікого не має і його дії будуть непомітними для потерпілого та сторонніх осіб, проник на територію вказаного господарства, звідки шляхом зриву навісного замка на дверях літньої кухні, проник в середину. Перебуваючи всередині літньої кухні, ОСОБА_4 таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме:

-шину на бензопилу марки «Stihl» розмірами 45 см, 66 зв., 1,6мм 3/8, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №19/119/11/1-792е від 26.03.2020 року на загальну суму 750 грн.;

-ланцюг для бензопили марки «Stihl», шина 45 см, 66 ланок , 1,6мм 3/8 крок вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №19/119/11/1-792е від 26.03.2020 року на загальну суму 283 грн.;

-електронасос марки «Ручеек» потужністю 260 Вт, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №19/119/11/1-792е від 26.03.2020 року на загальну суму 437 грн.;

-електронасоси марки «Малыш», в кількості 2 шт., потужністю 230 Вт, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №19/119/11/1-792е від 26.03.2020 року - 493,42 грн. за один, на загальну суму 987 грн;

-електродвигун асинхронний 220/380 V, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №19/119/11/1-792е від 26.03.2020 року - на загальну суму 360 грн..

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2817 грн..
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що 05.03.2020 року близько 21:00 року він, знаходячись біля домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , проник на територію вказаного господарства, звідки шляхом зриву навісного замка на дверях літньої кухні, проник в середину. Перебуваючи всередині літньої кухні, він викрав майно, яке належить потерпілому, а саме: шину на бензопилу марки «Stihl», ланцюг для бензопили марки «Stihl», електронасос марки «Ручеек», 2 електронасоси марки «Малыш», електродвигун асинхронний. Після цього він з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978р., «Коробов проти України» від 21.10.2011р. «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше приміщення.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.28), в порядку ст.89 КК України раніше не судимий (а.с.30-31), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.33-35).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, думки потерпілого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід визначити покарання, у виді позбавлення волі на певний строк, при цьому враховуючи вказані обставини, суд вважає, що покарання призначене ОСОБА_4 можливе із застосуванням ст.75 КК України, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №19/119/11/1-792е від 26.03.2020 року в сумі 785,05 грн. (сімсот вісімдесят п`ять грн. 05 коп.) слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов потерпілим не заявлений.

Керуючись п.1, п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

п.1.п.2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

п.2 ч.2 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази, а саме:

-шину на бензопилу «Stihl» розмірами 45 см, 66зв 1,6мм 3/8" PROFI; ланцюг для бензопили Stihl шина 45см 66 ланок 1,6мм 3/8" крок; електронасос для відкачки води «Ручеек», потужністю 260 Вт, синьо-зеленого кольору; два електронасоси «Малыш», потужністю 230 Вт; електродвигун асинхронний, потужністю 220/380 V; дві гумові камери коліс ГАЗ-53 3307, 240х508 8.25 R-20 V3.02.10; дорожню сумку чорного кольору з запчастинами мобільних телефонів, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - вважати повернутими ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №19/119/11/1-792е від 26.03.2020 року в сумі 785,05 грн. (сімсот вісімдесят п`ять грн. 05 коп.).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області ОСОБА_1