Справа № 183/5110/20
№ 1-кп/183/1528/20

У Х В А Л А
30 листопада 2020 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-
В провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 16.09.2020 року надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, підготовче судове засідання по якому відповідно до вимог ст.314 КПК України було призначено на 21.09.2020 року, однак не було проведено, а тому підготовче судове засідання проведено 30.11.2020 року.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання свого представника в повному обсязі.
Прокурор ОСОБА_3 вважала за необхідне призначити кримінальне провадження до розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не має. Щодо клопотань представника потерпілого про об`єднання матеріалів кримінального провадження і долучення цивільного позову не заперечувала. З приводу клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просила вирішити дане питання на розсуд суду. Щодо клопотання в частині обмеження права ОСОБА_4 у виїзді за кордон та надання доручення Державному департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, просила відмовити, оскільки в цій частині вважала клопотання не обґрунтованим.
Захисник ОСОБА_5 не заперечувала проти призначення кримінального провадження до розгляду. Щодо клопотання представника потерпілого про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала, мотивуючи свою позицію тим, що згідно з нормами глави 18 КПК України потерпілий чи його представник не є суб`єктами, які наділені правом заявляти такі клопотання. Щодо долучення до матеріалів кримінального провадження позовної заяви заперечувала, оскільки пред`явлений позов поданий з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, тому просила суд залишити позовну заяву без руху. У задоволенні клопотання про обмеження права ОСОБА_4 у виїзді за кордон та наданні доручення Державному департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб відмовити останньому у видачі закордонного паспорта та його вилучення просила відмовити, оскільки заявлена вимога є не обґрунтованою. Заперечувала і проти задоволення клопотання про об`єднання матеріалів кримінального провадження, вважаючи його передчасним до вирішення питання про призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав позицію свого захисника.
Потерпілий і його представник, кожен окремо, не заперечували проти призначення кримінального провадження до розгляду.
Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, його представника, дослідивши обвинувальний акт, вважає його таким, що відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не має.
Отже, суд вважає за можливе призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за участі прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, його представника, осіб, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Вирішуючи клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд прийшов до переконання, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч.1 ст. 176 КПК України.
У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Таким чином доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, покладається виключно на прокурора.
Відповідно до вимог ст. ст. 200-201 КПК України з клопотанням про зміну запобіжного заходу можуть звернутися прокурор та слідчий за погодженням з прокурором, а також підозрюваний, обвинувачений та його захисник.
Таким чином, діючим кримінальним процесуальним законом не передбачено право потерпілого, а відповідно і його представника, ініціювати обрання або зміну запобіжного заходу на більш суворий.
Виходячи з вищевикладеного, клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не підлягає задоволенню, оскільки потерпілий, його представник та законний представник не наділені власною індивідуальною правосуб`єктністю заявляти клопотання про застосування запобіжного заходу.
Вирішуючи клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 про обмеження права ОСОБА_4 у виїзді за кордон та наданні доручення Державному департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб відмовити останньому у видачі закордонного паспорта, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Статтею 131 КПК України передбачені види заходів забезпечення кримінального провадження, які можуть бути застосовані з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Аналіз вищевказаних норм свідчить, що такий захід забезпечення кримінального провадження, як обмеження права обвинуваченого у виїзді за кордон шляхом надання доручення відповідним орган державної влади відмовити у видачі закордонного паспорта чи його вилучення, кримінальним процесуальним законодавством не передбачений. Крім того, представником потерпілого, всупереч вимогам КПК України, не обґрунтовано свої вимоги, викладені в клопотанні, тобто клопотання не містить жодного посилання на норми КПК України. Також не надано жодного доказу обставин, на які посилається представник потерпілого. За таких обставин клопотання про обмеження права обвинуваченого у виїзді за кордон є необґрунтованим та таким, що суперечить положенням КПК України, а тому в його задоволенні слід відмовити.
Відповідно до ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст. 217 КПК України. У разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.
Однак, клопотання представником потерпілого заявлено в підготовчому судовому засіданні, перед початком судового розгляду. На даній стадії судового розгляду суд, у відповідності до ст. 314 КПК України, не може вирішити питання про об`єднання і виділення матеріалів кримінального провадження, і, як наслідок, прийняти за результатами такого розгляду рішення.
А тому, суд, вислухавши учасників процесу, вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання представника потерпілого і в цій частині, як такого, що заявлено передчасно.
Щодо заявленого цивільного позову, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до п. п. 3, 8, 9 ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюють; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
В супереч наведених вище вимог позовна заява не містить ціни позову; обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються; переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Крім того, потерпілим цивільним позивачем не додано до позовної заяви всіх наявних у нього доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Всі вищевказані обставини унеможливлюють прийняття позовної заяви до розгляду у кримінальному провадженні.
З урахуванням зазначеного, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху з повідомленням про це позивача і наданням йому строку для усунення зазначених недоліків сім днів з дня отримання копії повного тексту ухвали, - шляхом зазначення в позовній заяві ціни позову; обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються; переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; додання до позовної заяви всіх наявних у позивача доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; надання позовної заяви у новій редакції, оформленої відповідно до вимог чинного законодавства.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 314, 315, 376 КПК України, ст. 175 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в и в:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України у відкритому судовому засіданні на 09 грудня 2020 року об 11.00 годині в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який проводити суддею одноособово за участі прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, його представника, осіб, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування, яких повідомити про дату, час і місце судового засідання у встановлений законом спосіб.
Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином залишити без руху.
Повідомити потерпілому ОСОБА_6 про необхідність виправити у семиденний строк з моменту отримання копії повного тексту ухвали недоліки, зазначені в мотивувальній частині ухвали.
У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.
Повний текст ухвали оголошено 07 грудня 2020 року о 08 годині 45 хвилин.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1