Ухвала
25 січня 2021 року
м. Київ
справа № 712/12641/15 - к
провадження № 51 6060 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 лютого 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від

10 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004982,
встановив:
17 грудня 2020 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду касаційну скаргу прокурора через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху

і надано строк для усунення недоліків. Також прокурору було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду прокурор направила нову касаційну скаргу, проте приписів ст. 427 КПКне дотрималася та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунула.

Статтею 438 КПК передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Так, прокурор порушує питання про скасування вироку Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 лютого 2020 року та ухвали Черкаського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до положень ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. При цьому у ч. 2 вказаної статті наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких судове рішення підлягає скасуванню, а саме: за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито; судове рішення ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; порушено правила підсудності; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Також приписами ст. 415 КПК визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, суд призначає новий розгляд у суді першої інстанції, а саме: якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів

у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Тобто, порушуючи питання про скасування оскаржуваних судових рішень

із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції внаслідок істотного порушення кримінального процесуального закону прокурор повинна була керуватися статтями 412, 415 КПК, та вказати, за наявності, на підстави, вичерпний перелік яких передбачений у цих статтях.
Однак, в касаційній скарзі прокурор не зазначає жодного з таких порушень, які

з огляду на положення статей 412, 415 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Крім того, в обґрунтування своїх доводів, прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, тому відсутність у касаційній скарзі обґрунтування з підстав, передбачених у ст. 438 КПК, про що було наголошено прокурору в ухвалі Верховного Суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин, касаційна скарга разом з усіма доданими до неї документами підлягає поверненню.
Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу прокурора на вирок Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 лютого 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від

10 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3