УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0001014

за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2020 року у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1. - 11.08.2011 р. Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

2. - 02.09.2011 р. Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

3. - 03.10.2011 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 187 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 років, визначено вироки від 11.08.2011 р. та 02.09.2011 р. виконувати самостійно, звільнився 04.07.2013 р. умовно достроково на підставі ст.107 КК України, невідбуте покарання 1 рік 4 місяці 24 дні;
4. - 23.02.2015 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

5. - 17.10.2016 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців із конфіскацією майна, -

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2020 року ОСОБА_6 засуджений:

- за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч.2 ст.187 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією 1/2 частини особисто належного йому майна на праві власності в дохід держави;

- за ч.4 ст.187 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією усього особисто належного йому майна на праві власності в дохід держави.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією усього особисто належного йому майна на праві власності в дохід держави.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, за даним вироком та вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 17.10.2016р., шляхом часткового складання покарань, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 4 місяці 24 дні з конфіскацією усього особисто належного майна на праві власності в дохід держави.

В порядку ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VІІ від 26 листопада 2015 року та з урахуванням рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року) ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання строк його перебування в Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор» за період з 26 січня 2016 року по 06 квітня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та, обмежившись загальним часом його тримання у вказаній установі, судом вирішено вважати ОСОБА_6 таким, що відбув призначене покарання, звільнивши його з-під варти у залі суду.

Визначено до набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання і покласти на нього обов`язки: проживати за адресою АДРЕСА_1 , та повідомляти суд про зміну місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 на відшкодування майнової шкоди 51 000 грн., моральної шкоди 50 000 грн, на користь ОСОБА_10 на відшкодування майнової шкоди 7 800 грн, моральної шкоди 15 000 грн.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити:

- за ч. 2 ст. 186 КК України - покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років;

- за ч.2 ст. 187 КК України - покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією усього особисто належного йому майна на праві власності в дохід держави;

- за ч. 4 ст. 187 КК України - покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією усього особисто належного йому майна на праві власності в дохід держави.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією усього особисто належного йому майна на праві власності в дохід держави.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.10.2016 р., остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією усього особисто належного йому майна на праві власності в дохід держави.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Посилається на те, що суд першої інстанції формально врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів та його особу, не надав їм належної оцінки, що потягло за собою безпідставне призначення покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості. При цьому, суд першої інстанції належним чином не мотивував призначення ОСОБА_6 покарання.

Зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишено, що ОСОБА_6 , починаючи з 2011 року п`ять разів засуджений, у тому числі чотири - за аналогічні тяжкі корисливі злочини, передбачені ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України. Судом першої інстанції не врахована належним чином деліктна поведінка обвинуваченого, який здійснював напад на потерпілих жіночої статі. Звертає увагу суду, на обставини вчинення обвинуваченим злочинів.

Також, судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_6 , будучи працездатною особою молодого віку (20 років), ніде не працював, не мав офіційних джерел існування, обрав для себе незаконний шлях отримання доходів, знову вчинивши тяжкі корисливі злочини - грабежі та розбої, що свідчить про стійкість сформованої протиправної поведінки обвинуваченого.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано врахував обставину, яка пом`якшує покарання, щире каяття.

Узагальнений виклад заперечень захисника ОСОБА_8 на апеляційну скаргу.

Вважає, що доводи апелянта є необґрунтованими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок - без змін.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

02.03.2015 р., близько 02:30 год, ОСОБА_6 , повторно, знаходячись поблизу бару «Арзу» за адресою: м.Миколаїв, пр. Миру 21, відкрито, шляхом ривка із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , яке виразилося у нанесенні ударів руками по тулубу потерпілого, заволодів належними ОСОБА_11 золотим ланцюжком вагою 30 грамів та золотим кулоном вагою 3 грами, вартістю 30 000 грн.

28.11.2015 р., о 18:44 год, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, знаходячись поблизу буд. № 75 по вул. Кобера у м.Миколаєві, напав на ОСОБА_10 з метою заволодіння її майном. Застосував до неї насильство, небезпечне для життя чи здоров`я останньої, а саме наніс їй удари руками, завдавши ушкодження у вигляді ран в області голови, обличчя, перелому носа, струсу головного мозку, синців та саден в області обличчя та заволодів її золотим браслетом вагою 15 грамів, вартістю 7 800 грн.

10.12.2015 р., о 18:45 год, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, знаходячись на перехресті вул. 11-Лінія та 7 Повздовжня у м.Миколаєві, вчинив напад на ОСОБА_9 з метою заволодіння її майном. Застосував до неї насильство, небезпечне для її життя чи здоров`я, яке виразилося у нанесенні одного удару ногою та ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_9 , після чого заволодів її золотим ланцюжком вагою 20 грамів, вартістю 24 000 грн, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, забиття головного мозку легкого ступеня, множинних забоїв та ран голови, перелому лівої тім`яної та скроневої кістки з переходом на основу, перелому верхньої щелепи, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним:

- у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, його дії кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України;

- у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала такого нападу (розбій), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, його дії кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК України;

- у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень особі, яка зазнала такого нападу (розбій), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, його дії кваліфіковані за ч.4 ст. 187 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та захисника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи та повторно дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, є правильними та апелянтом в цій частині не оспорюються.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, яке оспорює прокурор, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як передбачено ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

На думку суду, призначене ОСОБА_6 покарання у розмірі, який визначив суд першої інстанції відповідно до санкцій ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, які є тяжкими злочинами, а за ч. 4 ст. 187 КК України особливо тяжким.

Також достатньо враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів. Проте, згідно характеристики НОБО «Фонд Сергія Герасюти», приймав участь у якості волонтера, характеризується позитивно.

Також суд визнав щире каяття обвинуваченого та визнання вини як обставини, які пом`якшують покарання. Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочину.

Покарання ОСОБА_6 призначено у межах санкцій ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, за якими ОСОБА_6 визнаний винним.

В мотивувальній частині апеляційної скарги прокурор зазначив про невідповідність призначеного судом покарання особі обвинуваченого, та вважає призначене покарання несправедливим через м`якість.

Повторно дослідивши під час апеляційного розгляду відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлено, що за вироками від 11.08.2011 р., 02.09.2011 р. та 03.10.2011 р. він вчинив злочини у неповнолітньому віці.

За вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.02.2015 р. ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

17.10.2016 р. ОСОБА_6 засуджено Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст. 187 ч. 2, ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна. Цей вирок враховано при ухваленні оскаржуваного вироку, а саме, остаточне покарання призначено за сукупністю злочинів відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України.

Незважаючи на дані про попередні судимості обвинуваченого ОСОБА_6 , суд не погоджується з наведеними в апеляційній скарзі доводами про те, що дані про особу обвинуваченого свідчать про його підвищену суспільну небезпеку та його небажання стати на шлях виправлення.

Так, як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_6 після проголошення оскаржуваного вироку, після звільнення з-під варти, обвинувачений негайно поновив співробітництво у якості волонтера з Благодійним Фондом «Сергія Герасюти», та працює у цьому Фонді на цей час, де характеризується з позитивної сторони. За місцем проживання ОСОБА_6 також характеризується позитивно. Також, після звільнення ОСОБА_6 поступив на курси водіїв, тобто має намір здобути спеціальність для працевлаштування. Він має намір створити сім`ю ( 24.07.2020 р. подав заяву про реєстрацію шлюбу, яка призначена на 11.09.2020 р.).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 запевнив суд, що став на шлях виправлення, висловив щире каяття у вчинених злочинах, пояснив, що почав працювати для того, щоб відшкодувати майнову шкоду потерпілій. Позови потерпілих визнав в повному обсязі.

З огляду на наведене, позитивні дані про особу винного, заслуговують на увагу доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про його бажання стати на шлях виправлення.

На думку апеляційного суду, встановлені дані про особу обвинуваченого спростовують доводи апелянта про його суспільну небезпечність.

Таким чином, з огляду на виключно позитивні дані про особу обвинуваченого та наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення покарання ОСОБА_6 у розмірі, який передбачений санкціями ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, та у виді позбавлення волі.

На думку суду, призначене покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд вважає, що наведені стороною обвинувачення в апеляційній скарзі доводи не свідчать про необхідність призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання, ніж визначено судом першої інстанції. Тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2020 року у відношенні ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3