Справа №635/4229/20
Провадження по справі 1-в/635/608/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100») відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, з середньою освітою, неодруженого, мешкав без реєстрації за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-17 вересня 1998 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 81, ч.3 ст. 17-81 КК України в редакції 1960 року до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України в редакції 1960 року звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,

-13 жовтня 1999 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 229-6, ст. 43 КК України в редакції 1960 року до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

-21 березня 2005 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

-12 листопада 2009 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 186 , ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

-26 серпня 2010 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. ч. 1,4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28 травня 2014 року на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 20 травня 2014 року умовно- достроково на невідбутий строк 5 місяців 17 днів;

-10 січня 2019 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
17 липня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 як особи, яка сумлінною поведінкою та чесним трудом довела своє виправлення.

В обґрунтування подання зазначає, що засуджений ОСОБА_4 прибув до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» 27 серпня 2019 року, на теперішній час відбув 2/3 фактичного строку покарання. Засуджений до промислової зони не працевлаштований, але залучається до робіт з благоустрою установи. Стягнень не має, заохочувався два рази, на заходи виховного характеру реагує позитивно, робить правильні висновки, висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт». Розкаюється у раніше скоєному злочині.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100») про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав подання, вважав можливим звільнити засудженого ОСОБА_4 умовно-достроково.
Засуджений ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, подання підтримав.
Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 січня 2019 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі.
Вирок набрав законної сили 01 серпня 2019 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 10 січня 2019 року, кінець строку 10 березня 2021 року.

Судом встановлено, що засуджений з 27 серпня 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_7 від 30 червня 2020 року, засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 10 січня 2019 року. За час тримання в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень та заохочень не мав.

З 27 серпня 2019 року засуджений відбуває покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», до промислової зони установи не працевлаштований, приймає участь у роботах з благоустрою установи. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався два рази, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Засуджений ОСОБА_4 підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

До виконання необхідних робіт із благоустрою установи відноситься позитивно, проявляє ініціативу.

Засуджений ОСОБА_4 бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться з розумною ініціативою.

Соціально-корисні зв`язки з родичами не підтримує з власної ініціативи.

На профілактичному обліку установи засуджений не перебуває.
Адміністрація виправної колонії вважає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України є доцільним.
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:не менше двох третин строку покарання у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Судом встановлено, що згідно довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_4 має два заохочення 22 січня 2020 року та 15 квітня 2020 року, стягнень не має.

Згідно довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 , останній працював лише у березні 2020 року. Як вбачається з подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)», засуджений до промислової зони не працевлаштований, проте залучається до робіт з благоустрою установи. Проте, матеріали особової справи не містять даних про залучення засудженого до безоплатних робіт, зокрема, пов`язаних з благоустроєм установи виконання покарань.

Згідно характеристики на засудженого, надану начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджену заступником начальника установи із соціально-виховної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_7 станом на 18 лютого 2020 року, засуджений за час відбування покарання характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. До промислової зони не працевлаштований, приймав участь у роботах по благоустрою установи. Приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», участі в організації та проведенні виховних заходів не приймав.

Згідно рішенням дисциплінарної комісії від 16 березня 2020 року до засудженого ОСОБА_4 застосована профілактична бесіда за порушення Правил внутрішнього порядку установи виконання покарань.

Отже, враховуючи дані особової справи засудженого, які відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, суд доходить висновку, що виправлення засудженого не має систематичного характеру.

Враховуючи характеристику засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

У Х В А Л И В:
У задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» відносно ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1