УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000756 від 22.06.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини даного кримінального провадження та відповідне правове обґрунтування з боку сторони обвинувачення.
Відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000756 від 22.06.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України за фактом самовільного будівництва багатоквартирного житлового будинку, що розташований за адресою:м. Одеса, вул. Гвардійська, 2, АДРЕСА_1 , процесуальне керівництво у якому здійснюється прокуратурою Одеської області.
В ході досудового розслідування встановлено, що Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради від 18.04.2018 за № 01-07/104 видано будівельний паспорт на «Індивідуальний житловий будинок з вбудовано-прибудованим гаражем для зберігання власного автотранспорту, що будується зі знесенням існуючих на ділянці будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :13:009:0041)», відповідно до якого гранично допустима висота будівлі складає близько 11-ти метрів (у ганку).
Окрім цього, Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради від 18.04.2018 за № 01-07/105 видано будівельний паспорт на «Індивідуальний житловий будинок з вбудовано-прибудованим гаражем для зберігання власного автотранспорту, що будується зі знесенням існуючих на ділянці будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер :13:009:0042 та :13:009:0022)», відповідно до якого гранично допустима висота будівлі складає близько 11-ти метрів (у ганку).
Так, згідно листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, яким розглянуто лист СУ ГУНП в Одеській області за № 4/1-11704 встановлено, що відповідно до даних з Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництво об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів встановлено, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 25.04.2018 зареєстровано:
- повідомлення про початок будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту за найменуванням об`єкту будівництва: «Індивідуальний житловий будинок з вбудовано-прибудованим гаражем для зберігання власного автотранспорту, що будується зі знесенням існуючих на ділянці будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 » за № ОД 73
- повідомлення про початок будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту за найменуванням об`єкту будівництва: «Індивідуальний житловий будинок з вбудовано-прибудованим гаражем для зберігання власного автотранспорту, що будується зі знесенням існуючих на ділянці будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3 » за № ОД 60, замовниками будівництва у яких виступають ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Зі змісту вищевказаного листа вбачається, що на виконання покладений функцій та керуючись Порядком взаємодії виконавчих органів, комунальних підприємств, установ, закладів та організацій Одеської міської ради з питань, пов`язаних із виявленням самочинного будівництва у м. Одесі та вжиттям заходів реагування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 135 від 29.03.2018, 17.06.2020 посадовою особою Управління з залученням представників Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради здійснено комісійне обстеження об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 .
У ході здійснення комісійного обстеження встановлено, що на земельних ділянках з кадастровими номерами :13:009:0041, :13:009:0042 та :13:009:0022 виконуються роботи з будівництва об`єкту нерухомості, які не відповідають не відповідають виданим будівельним паспортам та повідомленням про початок виконання будівельних робіт, що є істотним порушенням Закону України «Про регулюванні містобудівної діяльності», а також містобудівного законодавства в цілому, власник або уповноважена особа на момент проведення комісійної перевірки була відсутня.
За результатами проведеного комісійного огляду, складено відповідний акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, містобудівної документації при плануванні та забудови на території м. Одеси від 17.06.2020.
Окрім цього, 14.08.2020 слідчими СУ ГУНП в Одеській області спільно з представниками Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено санкціонований огляд земельних ділянок з кадастровими номерами :13:009:0041, :13:009:0042 та :13:009:0022 під час якого встановлено, що на земельних ділянках виконуються роботи з будівництва монолітно-каркасної будівлі, на момент проведення огляду побудова чотирьохповерховий монолітний залізобетонний карка, виконано конструкції колон та перекриття четвертого поверху, будівельний майданчик огороджено парканом з метало профілю, тобто повторно зафіксовані будівельні роботи, які виконуються на вищевказаних земельних ділянках не відповідають виданим будівельним паспортам та повідомленням про початок виконання будівельних робіт.
Разом з цим, з листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради встановлено, що відповідно до ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» при розміщені на земельній ділянці окремого житлового будинку або групи житлових будинків слід дотримуватися показників граничних параметрів забудови, як відношення площі під забудовою першого поверху житлового будинку по зовнішньому контуру, включаючи нормативну ширину вимощення, лоджій, вхідних груп, а також горизонтальних проекцій виступаючих конструкцій до площі земельної ділянки, наведених у таблиці 6.2, максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки при розміщенні житлового будинку поверховістю 4-5 поверхів становить 45%.
Враховуючи вищевикладене, площа забудови повнина бути 45% від площі забудови земельної ділянки, а по факту йде забудова всієї ділянки, що є порушенням ДБН Б. 2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», оскільки житлові будинки на присадибних ділянках слід розміщувати з відступом від червоних ліній магістральних вулиць 6 м., а житлових 3 м.
Окрім цього, відповідно до Плану зонування території м. Одеси, затвердженого Рішення Одеської міської ради № 1316-VII від 19.10.2016 р. земельні ділянки, на яких здійснюється вищевказане будівництво знаходяться у зоні Ж-1 призначення якої «Зони садибної житлової забудови», у зв`язку з чим проведення вищевказаних будівельних робіт, які полягають у фактичному будівництві багатоквартирного житлового будинку, на вказаних земельних ділянках не є можливим.
У свою чергу, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :13:009:0042 та :13:009:0022 станом на теперішній час зареєстровано за ОСОБА_7 , чим фактично порушено вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині не подання змін до повідомлень про початок будівельних робіт, оскільки в процесі будівництва змінено власників земельних ділянок, а тому будівництво об`єкту нерухомості на вказаній земельній ділянці здійснюється особами (замовниками будівництва), які не є власниками та/або користувачами вищевказаних земельних ділянок.
На підставі вищевикладеного встановлено, що будівельні роботи які виконуються на вищевказаних земельних ділянках не відповідають виданим будівельним паспортам та повідомленням на початок виконання будівельних робіт, оскільки замість окремих індивідуальних двоповерхових будинків з вбудовано-прибудованими гаражами для зберігання власного автотранспорту та мансардними поверхами, висотою близько 11-ти метрів, будується один багатоквартирний житловий будинок, який станом на теперішній час вже налічує 4 поверхи, та який будується з істотним порушенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ДБН Б. 2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», а також містобудівного законодавства у цілому, а в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України
Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на теперішній час право власності на вищевказані об`єкти нерухомості у вигляді земельних ділянок зареєстровано за наступними особами, а саме:
-земельна ділянка з кадастровим номером :13:009:0041 на праві приватної власності належить ОСОБА_8 ;
-земельна ділянка з кадастровим номером :13:009:0042 на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ;
-земельна ділянка з кадастровим номером :13:009:0022 на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ;
У даному випадку, вищевказані об`єкти нерухомості у вигляді земельних ділянок з кадастровими номерами :13:009:0041, :13:009:0042 та :13:009:0022 є предметом кримінально протиправних дій, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні так як на вказаних земельних ділянках здійснюється незаконне будівництво об`єкту нерухомості, яке здійснюється з істотним порушенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ДБН Б. 2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», а також містобудівного законодавства у цілому.
Крім того, щодо вказаних земельних ділянок існує сукупність достатніх підстав вважати, що вони є доказом злочинів, тобто містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з тим, що на вказаних земельних ділянках розташований незакінчений об`єкт будівництва, а тому існує необхідність у їх збереженні.
Відтак, з метою забезпечення збереження доказів у кримінальному провадження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, що у подальшому унеможливить проведення досудового розслідування, а також з метою запобігання подальшого проведення будівельних робіт, у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладені арешту на об`єкти нерухомого майна у вигляді вказаних земельних ділянок.
2. Вирішення питання порядку розгляду такого клопотання.
Від слідчого до початку розгляду клопотання надійшла заява про розгляд такого клопотання за його відсутності.

Крім того, згідно клопотання сторони обвинувачення, вирішення питання арешту майна сторона обвинувачення просить здійснювати без виклику власників зазначених у клопотанні земельних ділянок.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

За таких обставин та враховуючи викладене, з метою забезпечення арешту майна слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду такого клопотання без виклику власників зазначених у клопотанні земельних ділянок.

Крім того, враховуючи наявність заяви слідчого про розгляд поданого клопотання за його відсутності, з огляду на наведені положення закону, які не перешкоджають розгляду даного клопотання за відсутності особи, яка з ним звертається, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду вказаного клопотання за відсутності представника сторони обвинувачення.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні питання арешту майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

4. Правова підстава для арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження № 0000756 від 22.06.2020, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме за фактом самовільного будівництва багатоквартирного житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , процесуальне керівництво у якому здійснюється прокуратурою Одеської області.
Як вбачається з акту обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території міста Одеси від 17.06.2020 року, на земельних ділянках (де відбувається означене будівництво багатоквартирного житлового будинку) з кадастровими номерами :13:009:0041, :13:009:0042 та :13:009:0022 роботи, які виконуються не відповідають виданим будівельним паспортам, оскільки замість окремих індивідуальних двоповерхових будинків з мансардою, будується один багатоквартирний, поки що чотирьохповерховий будинок.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення в тій частині, що зазначені земельні ділянки є об`єктом кримінально-протиправних дій, що свідчить про їх відповідність категорії речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України).
Викладене, крім того, підтверджується долученою до клопотання постановою слідчого від 01.09.2020 року, згідно якої означені земельні ділянки визнані речовими доказами в рамках даного кримінального провадження № 0000756 від 22.06.2020.
За таких обставин, правовою підставою для застосування в рамках даного кримінального провадження арешту майна є достатність підстав вважати, що вищеназвані земельні ділянки є речовими доказами в рамках даного кримінального провадження.
5. Мета накладення арешту майна.
В судовому засіданні встановлено, що фізичні особи (власники) зазначених у клопотанні земельних ділянок, не мають відповідного процесуального статусу підозрюваних, а являються третіми особами, відносно майна яких на теперішній час вирішується питання про арешт майна.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що зазначені у клопотанні земельні ділянки відповідають критеріям речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України в частині об`єкту кримінально протиправних дій), про що зазначено було вище.

Відтак, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), в свою чергу з цієї підстави арешт може бути накладено на майно й третіх осіб (абзац 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).

6. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з фактичних обставин даного кримінального провадження, останнє здійснюється за фактом можливого самовільного будівництва багатоквартирного будівництва на земельних ділянках, які є предметом розгляду даного клопотання.
Виходячи з самої специфіки інкримінованого на теперішній час кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України та фактичних обставин даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що подальше здійснення будівництва, правомірність якого на теперішній час в рамках даного кримінального провадження перевіряється, може призвести до унеможливлення забезпечення завдань кримінального провадження, які в тому числі зводяться до запобігання псування, пошкодження, відчуження відповідного нерухомого майна.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні застосовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.
Відтак, з метою забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), й наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні земельні ділянки зокрема.
При цьому, беручи до уваги означені завдання арешту майна, наявна також необхідність в накладенні заборони проведення будь-яких будівельних робіт на вищевказаних земельних ділянках.
7. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зазначених у клопотанні осіб (право власності яких на означені у клопотанні земельні ділянки підтверджується долученими до клопотання відомостями), пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
8. Висновки слідчого судді.
За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000756 від 22.06.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме на об`єкти нерухомості у вигляді земельних ділянок, а саме:
-земельну ділянку з кадастровим номером :13:009:0041, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_8 ;
-земельну ділянку з кадастровим номером :13:009:0042, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ;
-земельну ділянку з кадастровим номером :13:009:0022, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , заборонивши проведення будь-яких будівельних робіт на вищевказаних земельних ділянках.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1