Справа №463/341/20
Провадження №1-кп/463/171/21
В И Р О К
Іменем України

29 січня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження № 0002493 від 27.10.2019, що надійшли до суду з обвинувальним актом, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, має на утриманні неповнолітню дитину, 2012 р.н., працюючої менеджером з продажу територіальним менеджером ТзОВ «АГРО-ВАМ», раніше не судимої, проживаючої: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачена ОСОБА_7 27 жовтня 2019 року приблизно о 07 год. 20 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом марки «PEUGEOT 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул. Сахарова у місті Львів-Винники в напрямку вул. Кільцева, порушуючи Правила дорожнього руху України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «небезпека для руху»); 2.3 (пункт Д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; 2.9 (пункт А) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, при наближенні до перехрестя вул. Сахарова-Кільцева, не маючи завад технічного характеру, не справилась із керуванням, що призвело до виїзду її автомобіля за межі проїзної частини дороги, напрямок руху якої є вправо і вліво, у свою чергу, скерувала автомобіль прямо, що призвело до наїзду на перешкоду у вигляді металевих воріт, в результаті чого пасажир ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 винність у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та показала, що 26.10.2019 вона разом із ОСОБА_5 та ще трьома особами святкували новосілля у квартирі на вул. Винна Гора у м. Львів-Винники, вживаючи при цьому алкогольні напої. Близько 03.00 год. 27.10.2019 вони поїхали в гості до потерпілої на вул. Сахарова у м. Винники. При цьому за кермом автомобіля «PEUGEOT 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був чоловік останньої, оскільки попросив, що краще він їх підвезе. В гостях у потерпілої вони продовжили відпочивати, вживаючи алкогольні напої. Близько 07.00 год. ранку вона себе відчула краще, людей не було, а до її дому відстань була невеликою, близько 200 метрів. А тому вона вирішила перепаркувати свій автомобіль неподалік біля свого дому, й разом із потерпілою на місці пасажира вирушила в напрямку свого дому. Під час руху головною дорогою через телефон голосно увімкнулась музика в автомобілі, вона відволіклась, щоб її стишити, і в цей час відчула миттєвий різкий удар автомобіля об перешкоду. Як виявилось вона в`їхала в металеву огорожу військової частини. Після зіткнення у неї не було серйозних травм, а потерпіла не могла рухатись та вийти з автомобіля. З автомобіля її на руках витягнув таксист ОСОБА_8 , після чого він викликав швидку медичну допомогу, яка доставила потерпілу у лікувальний заклад. Спочатку її сестра та вона допомагала потерпілій у медичному закладі. На лікування потерпілої вона передала їй 300 Євро, оскільки більше коштів на той час у неї не було. Заявлена потерпілою для відшкодування шкоди сума була непомірною для неї, у зв`язку з чим більше грошових коштів на лікування та реабілітацію потерпілої вона не надавала. При цьому вона відшкодувала матеріальну шкоду заподіяну військовій частині в результаті пошкодження металевих воріт в сумі 11000 грн. та повідомила страховика про страховий випадок, щоб потерпіла мала можливість отримати страхове відшкодування.

Окрім визнання обвинуваченою ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого їй злочину, її винність у скоєному злочині повністю стверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Зокрема, даними у судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_5 , з яких вбачається, що остання 26.10.2019 разом із ОСОБА_7 та іншими особами святкували новосілля у квартирі на вул. Винна Гора у м. Львів-Винники, вживаючи при цьому алкогольні напої. Близько 03.00 год. 27.10.2019 вони поїхали до неї додому на вул. Сахарова у м. Винники. При цьому за кермом автомобіля «PEUGEOT 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був її чоловік, оскільки вживав найменше алкогольних напоїв, а обвинувачена перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Вони припаркували автомобіль неподалік, а саме на розі її будинку, після чого пішли в гості до неї, де продовжили відпочивати, вживаючи алкогольні напої до 07.00 год. Після цього обвинувачена зібралась додому, а вона пішла, щоб її провести. При цьому вона вмовляла останню не сідати за кермо в стані алкогольного сп`яніння, однак обвинувачена переконувала її, що перебуває в нормальному стані й лише перепаркує свій автомобіль неподалік біля свого дому, після чого закрила двері в автомобіль та з нею на місці пасажира рушила в напрямку свого дому. Виїжджаючи на головну дорогу, вона спочатку підрізала маршрутний транспортний засіб, після чого продовжила не швидкий рух головною дорогою. Далі вона витягнула телефон й почала включати на ньому музику, при цьому швидкість автомобіля почала різко збільшуватись, вона проїхала повз поворот до свого дому, рушила прямо і в`їхала в металеву огорожу військової частини. Після зіткнення вона пригадує, що не могла рухатись, вийти з автомобіля, оскільки отримала перелом руки та ноги. В подальшому її було доставлено каретою швидкої допомоги у лікувальний заклад, де їй був встановлений діагноз згідно висновку судово-медичної експертизи, проведені медичні маніпуляції, в тому числі під загальним наркозом. Після тривалого лікування у неї продовжує залишатися загроза інвалідизації та продовжує залишатись потреба у грошових коштах для реабілітації від наслідків ДТП. Обвинувачена, крім 300 Євро на початку, не відшкодувала їй жодної матеріальної та моральної шкоди, а тому просила задовольнити її цивільний позов у повному обсязі з підстав і мотивів, зазначених у ньому.

Згідно з протоколом огляду місяця ДТП від 27.10.2019 місце дорожньо-транспортної пригоди, що знаходиться за адресою: м. Львів-Винники, вул. Кільцева, 1, було оглянуто в присутності понятих, за результатами чого складено схему ДТП та фототаблицю із зображенням обставин ДТП.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 6281 від 18.12.2019 у заданій дорожній ситуації водій автомобіля «PEUGEOT 206» ОСОБА_7 у відповідності до вимог п.п. 1,5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «небезпека для руху»); 2.3 (пункт «д») та 12.1 ПДР України, повинна була, з технічної точки зору, вибираючи таку швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобіля і не виїжджати за межі проїзної частини дороги. Враховуючи результати усіх проведених вище досліджень, дана експертиза має підстави зробити наступні висновки: при заданих вихідних даних причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є факт невідповідності дій водія ОСОБА_7 вимогам п.п. 1,5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «небезпека для руху»); 2.3 (пункт «д») та 12.1 ПДР, і ці невідповідності, з технічної точки зору, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з фактом даної ДТП.

Обставини події злочину та порушення вищезазначених положень ПДР України відображені на відеозаписі з відеокамери військової частини Національної гвардії України, яка розміщена на АДРЕСА_2 , що долучений як речовий доказ до матеріалів кримінального провадження.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 6012 від 19.12.2019 на момент огляду і експертного дослідження робоча гальмівна система автомобіля «Peugeot 206», р.н. НОМЕР_1 , перебувала в працездатному стані і забезпечувала виконання передбачених конструкцією функцій по зменшенню швидкості руху автомобіля та його зупинці. На момент огляду і експертного дослідження система рульового управління досліджуваного автомобіля «Peugeot 206», р.н. НОМЕР_1 , знаходиться в стані часткової відмови. Несправності, що призвели до такого стану системи, полягають у пошкоджені корпусу бачка насоса гідропідсилювача керма, що призвело до витоку робочої рідини. Несправності, які призвели до стану часткової відмови системи рульового управління досліджуваного автомобіля «Peugeot 206», р.н. НОМЕР_1 , утворились під час ДТП, а тому питання про можливість у водія їх виявити перед виїздом чи під час експлуатації транспортного засобу позбавлене технічного змісту.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1325 від 02.12.2019 при обстеженні гр-ки ОСОБА_5 лікарями КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» та ІНФОРМАЦІЯ_2 » у жовтні-грудні 2019 року було встановлено діагноз: «Закритий переломовивих головки лівої стегнової кістки (Pipkin І). Закритий перелом лівої кульшової западини. Закритий перелом лівої променевої кісток в типовому місці зі зміщенням кісткових фрагментів та відривом шиловидного відростка лівої ліктьової кістки». Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілої на передній поверхні лівого плечового суглобу виявлено пляму на шкірі - слід загоєного садна. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути під час дорожньо-транспортної пригоди при ударах до виступаючих частин салону автомобіля 27 жовтня 2019 року. Переломи відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Садно - до легкого ступеня тяжкості. Згідно результатів токсикологічного дослідження № 7903 від 28.10.2019 при поступленні в лікарню у ОСОБА_5 етанолу в крові не виявлено.

Згідно результатів токсикологічного дослідження № 7887 від 28.10.2019 при поступленні в лікарню у ОСОБА_7 рівень етанолу в крові становив 1,47 г/л.

Таким чином, суд вважає доведеною винність обвинуваченої ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження. Її дії кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 286 КК України.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні вказаного злочину ґрунтується на даних у судовому засіданні зізнавальних показаннях обвинуваченої, а також показаннях потерпілої, даних протоколу огляду місця ДТП, відеозапису події злочину, висновках судових експертиз.

Обираючи обвинуваченій покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який є відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про її особу, зокрема те, що вона раніше не судима, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем праці та проживання характеризуються позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину. Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире розкаяння, сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виправлення і попередження вчинення нових злочинів обвинуваченою можливо досягнути без ізоляції її від суспільства, а тому їй слід призначити покарання у виді штрафу.

Крім того, з врахуванням вчиненого обвинуваченою злочину (керування транспортним засобом) у стані алкогольного сп`яніння, за що навіть без настання відповідних правових наслідків у виді спричинення потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень настає адміністративна відповідальність, що тягне за собою безальтернативне позбавлення особи права керування транспортним засобом, з врахуванням необхідності попередження вчинення обвинуваченою аналогічних злочинів у майбутньому, суд вважає, що їй слід призначити додаткове покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавленням права керування транспортними засобами.

Вирішуючи цивільний позов у кримінальному провадженні, суд виходить із наступних встановлених обставин. Так, із показань обох сторін позову (обставина визнана сторонами): обвинуваченої та потерпілої, вбачається, що останній у листопаді 2019 року обвинуваченою частково було відшкодовано матеріальну шкоду на суму 300 Євро, що відповідно до офіційного курсу станом на листопад 2019 року максимально становило 8310 грн.

Відповідно до правового висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176 цс18, Верховний Суд відступив від висновку висловленого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування мав право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Верховний Суд прийшов до висновку, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Суд виходить саме із вищезазначеного правового висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176 цс18, й не може погодитись із доводами представника потерпілої щодо наявності усталеної практики ККС у складі ВС, яка відступає від зазначеного правового висновку Великої Палати Верховного Суду. Зокрема, із врахуванням зазначеного висновку Великої Палати Верховного Суду ухвалені постанови ККС у складі ВС від 16 липня 2019 року у справі № 369/3208/17, 29 жовтня 2019 року (133/1041/17), 09 жовтня 2019 року (756/1662/17), 18 червня 2020 року (127/31956/19), 04 березня 2020 року (639/681/19), 17 жовтня 2019 року (401/1688/17), 27 травня 2020 року (360/1548/18), 25 червня 2019 року (450/2242/15-к), 18 лютого 2020 року (344/16830/17), 10 жовтня 2019 року (607/2667/17-к) та інші.

Із матеріалів провадження вбачається, що 23 січня 2019 року був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності між обвинуваченою ОСОБА_7 та АТ «СГ «ТАС» (поліс № АМ/9446588). Копія такого була долучена обвинуваченою ОСОБА_7 одразу після події злочину до матеріалів кримінального провадження та з, її слів, про страховий випадок було повідомлено страховика.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Разом із тим, в межах розгляду цієї справи жодною зі сторін не було заявлено клопотання про залучення АТ «СГ «ТАС» до участі у справі як цивільного відповідача, а сторона потерпілої (цивільного позивача) протягом усього часу судового розгляду наполягала саме на задоволенні позовних вимог виключно до обвинуваченої ОСОБА_7 , й до АТ «СГ «ТАС» цивільного позову не пред`являла. Із врахуванням зазначених положень закону, а також положень цивільного процесуального законодавства, суд був позбавлений можливості залучити АТ «СГ «ТАС» в якості цивільного відповідача.

З врахуванням наведеного суд не вбачає правових підстав для задоволення цивільного позову до ОСОБА_7 в частині позовних вимог, що не перевищують ліміту відповідальності страховика.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим ; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно зі ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Таким чином, заявлені вимоги про відшкодування витрат на придбання медикаментів в сумі 1574,60 грн. та на медичне обстеження (надання послуг комп`ютерної томографії) в сумі 850 грн. не виходять за межі ліміту відповідальності страховика, а тому стягненню з обвинуваченої не підлягають.

Відповідно до ст. 25 Закону у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Таким чином, заявлені вимоги про відшкодування не отриманого (втраченого) доходу потерпілої ОСОБА_5 , яка на момент події злочину не працювала, в розмірі мінімальної заробітної плати протягом періоду непрацездатності, що підтверджується медичними документами, на загальну суму 27238 грн. не виходять за межі ліміту відповідальності страховика, а тому стягненню з обвинуваченої також не підлягають.

Згідно зі ст. 26-1 страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, виходячи із заявлених позивачем вимог, що не виходять за межі ліміту відповідальності страховика й підлягають відшкодуванню особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, на загальну суму 29662,60 грн., ліміт відповідальності страховика за відшкодування моральної шкоди може становити 1483,13 грн., й у цій частині позов до обвинуваченої задоволенню також не підлягає.

Суд вирішує позовні вимоги до обвинуваченої в частині про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика.

Так, Законом не передбачено відшкодування потерпілій особі послуг зі стороннього догляду, окрім медичного піклування.

Разом із тим, відповідний обов`язок фізичної особи, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я іншій фізичній особі передбачений у ч. 1 ст. 1195 ЦК України, яка визначає, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Надання відповідних послуг з домашнього стороннього догляду за потерпілою ОСОБА_5 підтверджується договором по наданню послуг по догляду від 12.12.2019 та квитанцією про оплату відповідних послуг на загальну суму 50000 грн. Зазначена сума відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, за вирахуванням уже сплачених нею 8310 грн., що становить 41690 грн., підлягає стягненню з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілої.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди понад ліміт відповідальності страховика, виходячи із підстав, зазначених у позовній заяві, суд вважає, що потерпілій злочином була спричинена істотна моральна шкода, яка виразилась як у фізичному болі, тимчасовій втраті працездатності, так і в душевних переживаннях внаслідок порушення звичного ритму її життя. При визначенні розміру грошового відшкодування суд виходить із засад розумності та справедливості й вважає, що з обвинуваченої на користь потерпілої ОСОБА_5 понад ліміт відповідальності страховика слід стягнути відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн.

Крім того, слід вирішити питання процесуальних витрат та долю речових доказів.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 475 КПК України,-

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн., із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 41690 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 30000 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяних злочином.

В решті вимог цивільного позову ОСОБА_5 відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 8635 грн.

Речові докази СД-диск із відеозаписом події злочину зберігати у матеріалах кримінального провадження; автомобіль «Peugeot 206», р.н. НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_7 згідно розписки від 28.12.2019, залишити ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1