У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5

на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року.

Учасник судового провадження.

заявник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.06.2020 р. відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Заявник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову ухвалу, якою зобов`язати посадових осіб слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, внести відомості, викладені у його заяві від 29.02.2020 р., про вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ст. 182 або ч. 2 ст. 365 КК України до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам КПК України.

Зазначає, що з боку колишнього начальника Олександрійського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 мало місце втручання у його приватне життя та приватне життя його колеги ОСОБА_7 .

Посилається на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.05.2018 р. у справі № 398/539/15-а, у якому визнано дії ОСОБА_6 , які полягали у неправомірному наданні вказівки своїм підлеглим про витребування, отримання, збирання та опрацювання конфіденційної інформації про стан здоров`я ОСОБА_5 такими, що являються втручанням у його приватне життя.

Вказує, що у своїй заяві від 29.02.2020 р. до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, він зазначив, що дії ОСОБА_6 містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 182, 364 або 365 КК України.

Зазначає, що вказана заява була розглянута, і на його адресу надіслано відповідь від 16.03.2020 р. про те, що у внесенні відомостей до ЄРДР йому відмовлено, оскільки не має об`єктивних обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

На думку апелянта, вказаними діями були порушені вимоги ч. 4 ст. 214 КПК України, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Вважає, невірними висновки слідчого судді про те, що немає достатніх даних вважати, що подана заява містить об`єктивні відомості, що свідчать про вчинення службовою особою кримінального правопорушення, оскільки відповідні відомості не були внесені до ЄРДР, жодна слідча дія проведена не була, а закон не передбачає проведення якоїсь попередньої перевірки та надання обов`язкової попередньої кваліфікації дій, виходячи лише з фактично викладених обставинах, що вказані у заяві про злочин.

На думку апелянта, уповноважені особи ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, зобов`язані були внести відомості за його заявою про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчий суддя зазначив, що 29.02.2020 р. ОСОБА_5 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, із заявою про вчинене ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді начальника Олександрійського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, виконуючи злочинний наказ із Управління МВС України в Кіровоградській області в інтересах третіх осіб, використовуючи владу, всупереч інтересам служби, та без жодних правових підстав, надав вказівку своїм підлеглим про витребування, шляхом направлення письмового запиту за №23/8 від 03.01.2015 р., до Олександрійської центральної районної лікарні Кіровоградської області інформації про стан здоров`я оперативних працівників спеціалізованого підрозділу Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Кіровоградській області, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яка є конфіденційною (в тому числі персональних даних) та охороняється законом, чим втрутився у приватне життя осіб і спричинив їм моральну шкоду.

Слідчий суддя дійшов висновку, що зі скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 фактично оскаржує дії начальника Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 , що має іншу правову природу і юридичні наслідки, ніж заява про вчинення злочину. Крім того, слідчий суддя зазначив, що у заяві не вказано, чи була надана запитувана інформація Олександрійською центральною районною лікарнею №1 Кіровоградської області та чи розголосив її начальник Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 .

Також слідчий суддя не взяв до уваги рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.05.2018 р., яким визнано дії начальника Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 , які полягали у неправомірному наданні вказівки своїм підлеглим про витребування, отримання, збирання та опрацювання конфіденційної інформації про стан здоров`я заявника такими, що являються втручанням у приватне життя ОСОБА_5 , оскільки заявником не надано доказів на підтвердження того, що вказане рішення набрало законної сили.

У зв`язку з чим, слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Прокурор повторно до апеляційного суду не з`явився. З огляду на повторну неявку прокурора без поважних причин, розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи заявника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, суд встановив наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що 29.02.2020 р. ОСОБА_5 звернувся до ТУ ДБР, розташованого в місті Миколаєві із заявою про вчинене, на думку заявника, начальником Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.

У поданій заяві ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді начальника Олександрійського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, виконуючи злочинний наказ із Управління МВС України в Кіровоградській області в інтересах третіх осіб, використовуючи владу, всупереч інтересам служби, та без жодних правових підстав, надав вказівку своїм підлеглим про витребування, шляхом направлення письмового запиту за №23/8 від 03.01.2015 р. до Олександрійської центральної районної лікарні Кіровоградської області інформації про стан здоров`я оперативних працівників спеціалізованого підрозділу Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Кіровоградській області, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яка є конфіденційною (в тому числі персональних даних) та охороняється законом, чим втрутився у приватне життя осіб і спричинив їм моральну шкоду.

До ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві зазначена заява надійшла 10.03.2020 р. та того ж дня зареєстрована за вх. №726-ПЗ.

16.03.2020 р. ОСОБА_5 надано відповідь за №05.2/726-ПЗ про відсутність підстав для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України.

Суд вважає, що доводи апелянта про те, що подана ним 29.02.2020 р. заява містить відомості про вчинення злочину начальником Олександрійського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області ОСОБА_6 , та ці відомості безпідставно не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є слушними, з огляду на наступне.

Як передбачено ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор. Внесенню до ЄРДР підлягають відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не відомості про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Отже, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя у рішенні вірно зазначив, що подана ОСОБА_5 заява, має іншу правову природу і юридичні наслідки, ніж заява про вчинення злочину.

Так, в матеріалах судового провадження міститься рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.05.2018 р., згідно якому визнано дії начальника Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 , які полягали у неправомірному наданні вказівки своїм підлеглим про витребування, отримання, збирання та опрацювання конфіденційної інформації про стан здоров`я заявника шляхом направлення офіційного запиту за №23/8 від 03.01.2015 р. до Олександрійської центральної районної лікарні №1 Кіровоградської області, такими, що являються втручанням у приватне життя ОСОБА_5 .

Проте, у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 29.02.2020 р., не вказано чи була надана запитувана інформація Олександрійською центральною районною лікарнею №1 Кіровоградської області та чи розголосив її начальник Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 .

Суд вважає, що заява ОСОБА_5 не містить достатніх даних, що свідчать про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_5 , слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, направлена письмова відповідь, у якій ОСОБА_5 надано роз`яснення щодо порядку внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР.

Отже, посадові особи ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, отримавши заяву ОСОБА_5 , дотримались вимог чинного законодавства України, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення начальником Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зазначеного заявником.

За такого, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, оскільки заява ОСОБА_5 не містить відомості про кримінальне правопорушення.

Тому, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 ч. 3, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3