ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1044/20 Номер провадження 11-кп/814/982/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000298 від 08 липня 2019 року за апеляційною скаргою прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на ухвалу Октябрського районного суду Полтавської області від 30.07.2020,-
ВСТАНОВИЛА:
30.07.2020 Октябрським районним судом м. Полтава клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору задоволено.
Обвинувальний акт по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хорол Полтавської обл., громадянина України, з вищою освітою, одруженого, Хорольського міського голови, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України з усіма додатками до нього, повернуто керівнику Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області у зв`язку з його невідповідністю вимогам кримінального процесуального закону.
Постановлення такого судового рішення, суд першої інстанції мотивував невідповідністю обвинувального акту вимогам п.3 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в ньому відсутні анкетні відомості представника потерпілого, а саме прізвище, ім`я, по батькові, дата і місце народження, місце проживання, громадянство, що є перешкодою для призначення справи для розгляду, оскільки такі порушення суттєво впливають на права та обов`язки потерпілої сторони, яка через свого належного представника повинна бути завчасно повідомлена про час та місце розгляду справи.
Не погоджуючись із судовим рішенням суду першої інстанції, прокурор Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить оскаржувану ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 30.07.2020 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення не враховано, те що: у випадку, коли потерпілим є юридична особа, то вказати анкетні дані, передбачені КПК України є неможливим, оскільки перелік анкетних даних потерпілого є вичерпним; при складанні та направленні до суду обвинувального акта щодо ОСОБА_7 органом досудового розслідування та прокурором дотримано вимоги, передбачені ст.291 КПК України, у тому числі, щодо викладення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення.
На зазначену вище апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_8 подав заперечення, в яких просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського ра йонного суду м. Полтава від 30.07.2020 без змін, мотивуючи тим, що в матеріалах справи відсутня заява будь-якої особи про визнання її потерпілою; наявний лист від Хорольської міської ради про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_7 і категоричне заперечення проти визнання її потерпілою стороною; прокурор не зазначив яким чином місцевий суд вийшов за межі, передбачені ст.314 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення: прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав в ній наведених, обвинуваченого та його захисника, які, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, просили залишити апеляцій скаргу прокурора без задоволення, представника потерпілого, який не підтримав подану прокурором апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п.3 ч. ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Відповідно до ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Крім того, згідно з положеннями даної Конвенції, кожен кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 зазначив, що у тексті підпункту «а» ч.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. В цьому ж рішенні Суд зазначає, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Згідно з приписами статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
Відповідно до ч.3 ст. 56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право:
1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду;
2) брати участь у судовому провадженні;
3) брати участь у безпосередній перевірці доказів;
4) підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення;
5) висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;
6) знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді;
7) оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до положень ч.ч. 2, 3, 4 ст. 58 КПК України представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.
Повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:
1) документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником потерпілого є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні;
2) копією установчих документів юридичної особи - якщо представником потерпілого є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа;
3) довіреністю - якщо представником потерпілого є працівник юридичної особи, яка є потерпілою.

Представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених: ч.5 ст. 191 КК України, тобто у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, що вчинене в особливо великому розмірі; ч.1 ст.366 КК України, а саме у видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.
Частина друга статті 58 КПК України встановлює широке коло осіб, які можуть бути представником юридичної особи, яка є потерпілим, а саме ним може: бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні. Таким чином, дана норма кримінального процесуального закону не виключає можливої участі під час досудового розслідування та судового розгляду декількох осіб, які уповноважені на здійснення функцій щодо представництва юридичної особи, яка є потерпілою.

В обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 0000298 від 08 липня 2019 року, вказано потерпілим Хорольську міську раду та зазначені наступні відомості щодо неї: , юридична адреса: вул. Незалежності, 37 м. Хорол Полтавської обл. 37800 (а.с. 4).
Тобто, в обвинувальному акті зазначені: повна назва юридичної особи, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, а також про її юридична адреса, що у свою чергу дозволяє здійснити її ідентифікацію та надає суду можливість належним чином сповістити потерпілу сторону про судові засідання.
Таким чином, на думку апеляційного суду, незазначення анкетних відомостей конкретного (чітко визначеного) представника юридичної особи, яка є потерпілою, не є порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Щодо тверджень захисника про те, що в матеріалах справи відсутня заява будь-якої особи про визнання її потерпілою, наявний лист від Хорольської міської ради про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_7 і категоричне заперечення проти визнання її потерпілою стороною, то колегія суддів вважає їх неспроможними з огляду на наступне.

За змістом ст.477 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, перелік яких закріплений у частині першій даної статті.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КПК України, провадження за яким, відповідно до положень вказаної вище ст.477 КПК України не є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення і, як наслідок, не пов`язане із волевиявленням особи, якій можливо спричинена або не спричинена майнова шкода. Факт спричинення майнової шкоди юридичній особі публічного права не визначається волевиявленням цієї особи щодо наявності чи відсутності такої шкоди.
За таких обставин, апеляційним судом не виявлено невідповідності обвинувального акта вимогам п.3 ч.2 ст.291 КПК України та обставин, які б перешкоджали місцевому суду призначити судовий розгляд.
Щодо доводів прокурора про те, що місцевий суд, досліджуючи та аналізуючи обставини кримінального правопорушення під час підготовчого судового засідання, вийшов за межі повноважень, передбачених ст. 314 КПК України, то дані доводи є безпідставними, з огляду на те, що суд першої інстанції зазначив, що викладення неконкретизованого обвинувачення в обвинувальному акті, а також не проведення слідчих дій на стадії досудового розслідування за поданим ним раніше клопотанням, не може бути підставою для повернення обвинувального акту.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,
УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 задовольнити, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 30.07.2020 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернути до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4