У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.08.2020 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луганська, українця, громадянина України, що займає посаду начальника арештного дому Державної Установи «Кропивницький слідчий ізолятор», зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщена особа зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
підозрюваний: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_8 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 , застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід - особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
__________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/812/647 /20 Слідчий суддя: ОСОБА_10 .
Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор вважає, що сторона обвинувачення довела достатні мотиви того, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідатиме вимогам ст.177 КПК України та забезпечить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, а застосування менш тяжкого запобіжного заходу не зможе забезпечити досягнення цілей кримінального провадження.

Встановлені слідчим суддею обставини.

В судовому засіданні встановлено, що Другим слідчим відділом СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000141 від 17.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , з 25.07.2019 по теперішній час, перебуваючи на посаді начальника державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» - начальника арештного дому, являючись полковником внутрішньої служби, будучи службовою особою, що постійно здійснює функції представника органу виконавчої влади, обіймаючи постійно посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, не вживав будь-яких дій до забезпечення порядку тримання під вартою осіб та усунення виявлених, в ході проведення прокуратурою Кіровоградської області перевірок, порушень, чим вчинив службову недбалість тобто неналежне виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам.
Вказані порушення та дії начальника ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» ОСОБА_6 стали причиною того, що 16.12.2019 ОСОБА_11 користуючись споглядацькою позицією працівників ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» і безпосередньо начальника ОСОБА_6 , самовільно залишивши камеру у якій утримувався, прийшов до кабінету психолога та завдав їй декілька ударів в область обличчя, погрожуючи фізичною розправою їй та її родичам. (За вказаним фактом зареєстровано кримінальне провадження за ч.2 ст.345 КК України.)
Жодних заходів реагування до ОСОБА_11 з боку адміністрації слідчого ізолятора, зокрема з боку начальника ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» ОСОБА_6 , всупереч вимог ст.5 Закону України «Про попереднє ув`язнення», п.9 Положення про державну установу «Кропивницький слідчий ізолятор», затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2087/5 від 27.06.2018, вжито не було, ОСОБА_11 , відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 54, 132, 134 КВК не затримано і не ізольовано від інших ув`язнених.
У подальшому, повернувшись до режимних корпусів слідчого ізолятора ОСОБА_11 організував масові заворушення ув`язнених, які виразилися у заволодінні ключами від камер та відчиненні дверей. У подальшому ув`язнені вийшли з камер та почали пошкоджувати майно ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».
З метою проведення спеціальних заходів на території Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор», спрямованих на запобігання та припинення дій, що дезорганізують роботу установи, масових заворушень, проявів групової непокори засуджених і осіб, узятих під варту, та ліквідації їх наслідків, участі у заходах щодо забезпечення режиму та його основних вимог в установі, тощо, на підставі наказу Адміністрації державної кримінально-виконавчої служби України від 16.12.2019 №336/ОД-19 до державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» було відряджено персонал воєнізованих формувань Центрального та Південно-Східного міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України у кількості по 20 осіб, а з воєнізованих формувань Західного та Центрально-Західного міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України у кількості по 10 осіб, із відповідним спорядженням, спецзасобами, зброєю та боєкомплектом, який необхідний для виконання спеціальних заходів.
Таким чином, внаслідок неналежного виконання, у період з 25.07.2019 по 16.12.2019 своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, начальником Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» - начальником арештного дому ОСОБА_6 , завдано збитків Державному бюджету на загальну суму 390 873, 69 гривень, чим заподіяно тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам.
01.08.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, а саме в службовій недбалості, тобто у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам.
04.08.2020 року слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 за погодженням з заступником начальника відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя зазначив, що слідчим не доведено достатніх підстав, вважати, що слідчим у клопотання та прокурором при його розгляді не доведено неможливість запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України шляхом застосування більш м якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які просили про залишення ухвали без змін та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.
Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватості у вчиненні злочину, сама по собі не є безпосередньою підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження на даний час містять відомості, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину.
Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано зазначив, що існує певна ймовірність ризиків передбачених п. п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочину, вчиненого у сфері службової діяльності, за яке передбачено покарання на строк до п`яти років позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування; впливати на свідків, які є його підлеглими та інших осіб з метою зміни останніми показань.
З клопотання слідчий зазначив про те, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які є речовими доказами у кримінальному провадженні та мають істотне значення для встановлення його обставин та які потрібно відшукати і вилучити під час слідства шляхом проведення слідчих (розшукових) дій. Також вказав, що підозрюваний вживатиме всіх незаконних заходів, спрямованих на уникнення кримінальної відповідальності, в зв`язку з тим, що останній обізнаний про методи та форми роботи правоохоронних органів.
Однак, в клопотанні слідчий взагалі не мотивував вищенаведене. Такі ризики не були доведені і прокурором в судовому засіданні.
Отже, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку щодо недоведеності ризиків, передбачених п.п. 2,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Також, як вбачається з матеріалів судового провадження, прокурором не було доведено недостатність застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких страждає на хронічну хворобу нирок, у зв`язку з чим потребує додаткового догляду та піклування,а отже має міцні соціальні зв`язки.

З огляду на наведене, слідчий суддя, дійшов вірного висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.
Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.08.2020 року, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід - особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України - залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: