Справа № 303/5949/20
Провадження №1-кп/303/822/20
Номер рядка стат. звіту 93
УХВАЛА
30 листопада 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Мукачево
кримінальне провадження, внесене 14 серпня 2013 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000485, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Баркасово Мукачівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Кримінальне провадження підсудне Мукачівському міськрайонному суду Закарпатської області, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає.
Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст.291 КПК України. Підстави для повернення обвинувального акта відсутні.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Крім того, прокурор заявив письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .. Дане клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років та існують ризики, передбачені пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе в повній мірі запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.
У підготовче судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, подав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду у його відсутності, цивільний позов не заявляє, обрання міри покарання ОСОБА_3 залишив на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого, яку підтримав і сам обвинувачений, у підготовчому судовому засіданні просила призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту, вважає його таким, що відповідає вимогам закону і підстав для його повернення прокурору немає. При цьому, заперечив проти обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.
З врахуванням думки учасників, суд вважає можливим судовий розгляд здійснити у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.
Підстав для здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні немає.
Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені, визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.
Відповідно до ч.1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.
Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку учасників підготовчого провадження щодо можливості призначення судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України.
До обвинуваченого ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 05 грудня 2020 року.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотання учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно Рішення Конституційного Суду № 1-р/2017 від 23.11.2017 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України Конституційний Суд України вважає, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України встановлено наявність ризику, передбаченого у п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Прокурором не доведено наявність інших ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризику, передбаченого пунктом 1 ч.1 ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі обставини, зазначені в ст. 178 КПК України, а саме: ОСОБА_3 непрацюючий, раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, але не має сталих соціальних зв`язків у місці його постійного проживання.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є недоцільним.
Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає перебування обвинуваченого під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. Осіб, які поручилися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Згідно вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Мотиви щодо тяжкості вчиненого злочину не можуть бути визначальним фактором при вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Така позиція узгоджується з пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України №14-рп/2003 від 08 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, згідно якої тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого враховую вимоги ст. ст. 5-6 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Ст.5 п.1 підпункт с Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини вказує, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Відповідно до ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Прокурором не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною першою ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю в судовому засіданні не встановлено та сторонами не наведено.
Враховуючи вищевказане, з метою забезпечення реалізації обвинуваченим права на достатній життєвий рівень для себе, гарантованих ст. 48 Конститцуції України, суд приходить до висновку, що згідно ч. 4 ст. 194 КПК України відносно ОСОБА_3 слід застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме: у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю на строк два місяці з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись главою 18, ст. ст. 314-316, 371, 372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Кримінальне провадження, внесене 14 серпня 2013 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000485, про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області (м.Мукачево, вул.Л.Толстого, 13) на 09 грудня 2020 року о 08 годині 30 хвилин.
Доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Баркасово Мукачівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , у строк до 09 грудня 2020 року.
Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.
Викликати в судове засідання прокурора, потерпілого, обвинуваченого, захисника.
Клопотання прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про орання обвинувченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Баркасово Мукачівського району Закарпатської області, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю на строк два місяці, тобто по 29 січня 2021 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- цілодобово не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.
Обов`язки покладаються на обвинуваченого ОСОБА_3 на строк по 29 січня 2021 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Порушення умов домашнього арешту має наслідком можливість застосування більш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинуваченого ОСОБА_3 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий ОСОБА_1