1Справа № 335/4197/20 1-кп/335/681/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , представника сектору превенції ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинувальним актом №0000772 від 12.03.2020, за обвинуваченням неповнолітнього:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівське, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, має середню освіту, навчається в Запорізькому правобережному професійному ліцеї №22 на другому курсі, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого, ч. 1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2020 року, приблизно о 17 годині 21 хвилині, неповнолітній ОСОБА_4 , знаходячись в якості покупця в магазині «Єва», який розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 57, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з торгівельної полиці взяв туалетну воду «Версаче», об`ємом 50 мл., вартість якої відповідно до висновку експерта складає 756 гривень 22 копійки, без урахування ПДВ, яку в подальшому проходячи між рядами поклав до сумки ОСОБА_8 , яку останній ніс при собі, при цьому не повідомивши про свої дії останнього. Продовжуючи злочинні дії ОСОБА_4 перетнувши касову зону та в подальшому антикрадійні ворота, які в цей час спрацювали на викрадений товар, після чого усвідомлюючи, що його злочинні дії помічені працівником магазину «Єва», продовжуючи діяти умисно, відкрито, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, ОСОБА_4 почав тікати з місця скоєння кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду у розмірі 756 гривень 22 копійки, без урахування ПДВ.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у інкримінованому злочині, щиро покаявся у скоєному, пояснив суду, що вчинив грабіж товару з магазину «Ева» в березні 2020 року, а саме: туалетної води «Версаче», шкоду потерпілому відшкодовано в повному обсязі. При допиті обвинувачений з точністю зазначив дату та місце скоєння злочину, а також вказав назву викраденого товару, що повністю відповідає обставинам, зазначеним в обвинувальному акті.

Представник потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При визначенні ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, який повністю визнав провину і розкаявся в скоєному, активно сприяв органу досудового слідства в розкритті злочину, є неповнолітнім, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем навчання, на обліках в КУ ОКНД (нарколога) та в КУ ОКПЛ (психіатра) не перебуває, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодовано завданого збитку, неповнолітній вік.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх, передбачені розділом ХV КК України.

Суд враховує положення ст. 497 КПК України про те, що, якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Окрім того, системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (частини 4 і 5 ст.74, ч. 1 ст.105 КК), «звільнення від відбування покарання» (статті 75,79,104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу, слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Тобто, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, суд постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд може застосувати один або декілька примусових заходів виховного характеру, передбачених ч. 2 ст. 105 КК України.

Згідно п.16 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх» суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до вимог ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15 травня 2006 року № 2, передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого неповнолітнім ОСОБА_4 злочину, яке є нетяжким злочином, і який вчинено вперше, обставини його вчинення, дані про особу неповнолітнього обвинуваченого, щире каяття у вчиненому, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, висновки органу пробації про те, що його перевиховання можливе без позбавлення або обмеження волі, суд приходить до висновку, що неповнолітній обвинувачений на час ухвалення вироку не потребує застосування покарання та його можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Вирішуючи питання про вид заходу виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст.105 КК України, суд вважає, що найбільш ефективним та таким, що забезпечить позитивний виховний вплив, буде примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері.

Враховуючи вищевказані обставин справи, суд дійшов до переконання, що саме такий вид примусового заходу виховного характеру буде необхідним, достатнім і найбільш ефективним для виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349, 368-371, 373-374, 497 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру, передбачені п.3 ч.2 ст.105 Кримінального кодексу України, у виді його передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним повноліття.

Речові докази:

- DVD диск із записом з камер відеоспостереження магазину «Єва», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 57, долучений до матеріалів кримінального провадження №0000772 - залишити у матеріалах кримінального провадження;

- флеш носій 16 гб. із записом слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_10 долучений до матеріалів кримінального провадження №0000772 - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1