ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3456/20 Справа № 186/684/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року було задоволено подання ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2019 року за ст. 126-1 КК України, а саме, 2 роки обмеження волі.
Як встановлено судом, ОСОБА_7 не виконує покладені на нього обов`язки допустив порушення порядку та умов відбуття випробування, а також обов`язків покладених на нього судом, 17 лютого 2020 року не з`явився у визначений для реєстрації день до уповноваженого органу з питань пробації без поважної причини, в період іспитового строку притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, а саме: 20 жовтня 2019 року по ч. 1 ст. 178 КУпАП, 09 грудня 2019 року, 14 січня 2020 року, 20 січня 2020 року по ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за вказані правопорушення його було письмово повідомлено 18 лютого 2020 року про можливість скасування звільнення з випробуванням та направлення для відбування покарання за вироком суду, однак він продовжував вчиняти правопорушення, 23 лютого 2020 року був притягнутий до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 175-1 КУпАП, 18 вересня 2020 року по ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, 28 вересня 2020 року по ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ніде не працює і не навчається, має схильність до скоєння протиправних дій, порушував умови і порядок відбуття покарання, не бажає стати на шлях виправлення, факти систематичного вчинення порушень адміністративного законодавства та винесення службою пробації письмового попередження свідчать про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення. Рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення - середній, та криміногенні потреби, такі як: «робота», «вживання алкоголю» та «готовність до змін» незмінні за весь час перебування на обліку в службі пробації, незважаючи на проведену соціально виховну роботу із засудженим, тому суд вважає за необхідне направити його для відбування призначеного покарання.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року скасувати та постановити свою ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання ДУ Центр пробації в Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги засуджений посилається на те, що на облік до органу пробації він був взятий 17 жовтня 2019 року. В поданні вказано, що засуджений 17 лютого 2020 року не з`явився у визначений строк для реєстрації, що не відповідає дійсності, так як ОСОБА_7 телефонував до органів «Центру пробації» і повідомляв, що погано себе почував і не зміг з`явитись для реєстрації, до цього часу жодних порушень не скоював.
Також в поданні вказано, що засуджений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 178, ч. 2 ст. 173-2, ч.2 ст. 175-1 КупАП. Із зазначений засуджений погоджується, але вважає, що це були незначні порушення в його сім`ї а не з іншими особами, ніяких інших злочинів він не скоював. Більш того останнє адміністративне правопорушення було 23 лютого 2020 року, тобто більш ніж сім місяців назад, після цього він взагалі не скоював ніяких правопорушень.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга засудженого підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ним ухвала залишенню буз змін, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до положень ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Згідно з п. 5.3 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчиняла правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється два і більше разів без поважних причин на реєстрацію, або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, в такому випадку уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 був засуджений вироком Петропавлівського районного міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2019 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки. Також, вказаним вироком на засудженого було покладено виконання обов`язків, передбачених положеннями ст. 76 КК України.

17 жовтня 2019 року ОСОБА_7 був взятий на облік Петропавлівського міськрайонного відділу філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області, а 21 жовтня 2019 року засуджений був ознайомлений з порядком та умовами здійснення нагляду, проведення соціально виховної роботи, обов`язками, покладеними на нього вироком суду, зокрема, встановлених п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України.

Однак в порушення вказаних положень кримінального закону та порядку відбування покарання з випробуванням, засуджений до органу пробації 17 лютого 2020 року не з`явився, поважність причин своєї неявки не повідомив.

Окрім цього, ОСОБА_7 було неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме:
- 20 жовтня 2019 року по ч. 1 ст. 178 КУпАП;
- 09 грудня 2019 року, 14 січня 2020 року та 20 січня 2020 року по ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Водночас, 18 лютого 2020 року, за вчинення вказаних адміністративної правопорушень, засудженого було письмово повідомлено про можливість скасування звільнення з випробуванням та направлення для відбування покарання за вироком суду, однак останній продовжував вчиняти адміністративні правопорушення, зокрема, 23 лютого 2020 року ОСОБА_7 був притягнутий до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст.175-1 КУпАП.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необхідності скасувати засудженому звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання призначеного за вироком суду. Такі висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, відповідними фактичним обставинам справи, поведінці засудженого та його ставленню до вчиненого злочину, а також відповідними його ставленню до наданої державою можливості відбувати покарання без ізоляції від суспільства, якою засуджений не скористався, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив, про що свідчить порушення умов іспитового строку та вчинення адміністративних правопорушень.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що питання про скасування йому звільнення від відбування покарання з випробуванням вирішувалось за його відсутності, а тому суд неповно розглянув справу, то колегія суддів відхиляє такі доводи засудженого, оскільки він особисто надав суду заяву про розгляд подання органу пробації за його відсутності.
Також, не погоджується колегія суддів із доводами ОСОБА_7 про те, що 17 лютого 2020 року він не з`явився до органу пробації у зв`язку із поганим самопочуттям, оскільки матеріали справи будь-яких лікарських довідок, підтверджуючих стан засудженого не містять, до апеляційної скарги відповідних доказів теж надано не було.
Окрім цього, в свої апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилався на те, що вчинені ним адміністративні правопорушення є незначними, вчиненими в його сім`ї. Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи, так як нормами адміністративного законодавства України не передбачено розподілу адміністративних правопорушень на значні та незначні, а факт того, що вони були вчинені в сім`ї, а не з іншими особами, як зазначено засудженим в скарзі, ніяким чином не звільняє його від адміністративної відповідальності та не спростовує факту систематичного порушення норм адміністративного законодавства України, що в сукупності свідчить про схильність ОСОБА_7 до скоєння протиправних дій, і, як наслідок, неможливості виправлення останнього в умовах відбування покарання з випробуванням.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_8 ОСОБА_4