Справа № 439/1438/15-к
Провадження № 1-кс/445/82/20
У Х В А Л А

12.10.2020 суддя Золочівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001340 від 03.07.2015, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
в с т а н о в и в :
захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся із заявою про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001340 від 03.07.2015, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Заяву мотивує тим, що наявні інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості у вказаній кримінальній справі судді ОСОБА_5 , та вважає, що даний суддя підлягає відводу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України. Також зазначає, що станом на 05 лютого 2020 року до Золочівського районного суду Львівської області окрім кримінальної справи № 439/1438/15-к надійшли та були передані до АСДС для автоматизованого розподілу між суддями цього суду ще сім справ (№445/214/20, №445/215/20, №445/216/20, №445/217/20, 445/218/20, №2-495/11, № 445/2260/18, №445/219/20), що підтверджується інформацією від 17.03.2020 з веб-сторінки Золочівського районного суду Львівської області, розташованої на веб-порталі Судова влада України. Із змісту звітів від 05.02.2020 про автоматизований розподіл справ № 445/214/20, №445/215/20, №445/216/20, №445/217/20, 445/218/20, №2-495/11, № 445/2260/18, №445/219/20, вбачається, що ці справи розподілялися між двома суддями: ОСОБА_5 , якому були розподілені АСДС дві справи № 2-495/11 та № 445/219/20, та ОСОБА_6 , якій були розподілені справи № 445/214/20, № 445/215/20, № 445/216/20, №445/217/20, №445/218/20 та №445/2260/18. В той же час, із змісту звіту від 05.02.2020 про автоматизований розподіл кримінальної справи № 439/1438/15-к від 05.02.2020, вбачається, що ця справа розподілялася 05.02.2020 за участі в розподілі лише одного судді ОСОБА_5 , з поміткою у звіті щодо судді ОСОБА_6 (згідно табелю заборона призначення перед «Відпустка менше 14 днів»). А тому, вважає, що при автоматизованому розподілі в Золочівському районному суді Львівської області в АСДС кримінальної справи № 439/1438/15-к і визначенні за результатами такого розподілу для огляду цієї справи саме судді ОСОБА_5 , було порушено ч. 3 ст. 35 КПК України, у поєднанні з ч. 6 ст. 35 КПК України та відповідними пунктами положення про АСДС.
Заявник в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду заяви про відвід судді у зв`язку із протиепідемічними заходами.
Приймаючи рішення про розгляд заяви ОСОБА_4 про відвід судді у відсутності заявника, суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").
Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У частині 5 ст.9 КПК України зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Таким чином, вважаю за можливе здійснити розгляд заяви у відсутності заявника на підставі наявних матеріалів, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Прокурор в призначене судове засідання щодо розгляду заяви про відвід не з`явився, подав клопотання про розгляд вказаної заяви без його участі, просить відмовити у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.
Оглянувши матеріали справи, заяву про відвід, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Заявник у поданій заяві посилається на те, що при автоматизованому розподілі у Золочівському районному суді Львівської області в АСДС кримінальної справи № 439/1438/15-к було порушено ч. 3 ст. 35 КПК України, у поєднанні з ч. 6 ст. 35 КПК України, та відповідними підпунктами Положення про АСДС № 58.
Однак, зазначає, що даний суддя підлягає відводу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, тобто з інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до п. 3 ч. 4 розділу VIII Положення «Про автоматизовану систему документообігу суду» передбачено, що не розподіляються щодо конкретного судді судові справи та матеріали кримінального провадження, що надійшли: за три календарні дні включно до початку відпустки або відрядження судді, якщо її тривалість становить чотирнадцять календарних днів або менше, а у табелі обліку робочого часу щодо такого судді наявні відповідні відомості, підтверджені первинними документами.

Аналізуючи вказане положення, суддею встановлено, що законодавцем не визначено обмежень, з якого часу протягом дня від моменту подання заяви про відпустку, судді встановлюється обмеження у розподілі судових справ та матеріалів кримінального провадження.

А тому, покликання заявника на те, що суддя ОСОБА_6 була виключена із списку суддів із порушенням порядку визначення судді та порушенням порядку функціонування автоматизованої системи документообігу суду, не знайшло свого підтвердження.

Щодо доводів заявника про те, що суддя ОСОБА_5 підлягає відводу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, тобто з інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта».
Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною».
Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.
Відтак, суд вважає, що доводи, викладені в заяві, не містять доказів, що вказують на необ`єктивність, упередженість слідчого судді, наявності будь-яких інших обставин, які б викликали сумнів у його неупередженості.

При вирішенні заяви про відвід суд приходить до переконання, що доводи викладені в заяві не містять доказів, що вказують на необ`єктивність, упередженість слідчого судді, наявності будь-яких інших обставин, які б викликали сумнів у його неупередженості.

Відтак, заявником не наведено достатніх підстав вважати, що суддя ОСОБА_5 не є безстороннім, зазначені у заяві мотиви фактично зводяться до незгоди із проведеним авторозподілом справи № 439/1438/15-к від 05.02.2020, який проведений без порушень норм Положення «Про автоматизовану систему документообігу суду».

А тому, суд приходить до переконання про безпідставність заяви про відвід судді.
Керуючись ст.ст. 75, 75, 80, 81 КПК України, суддя,
п о с т а н о в и в :
у задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001340 від 03.07.2015, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1