Справа № 728/336/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/486/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000938, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2020 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Курінь Бахмацького району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 30.03.2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначено обчислювати з 08.12.2019 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 грудня 2019 року, близько 23 години ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_9 з метою протиправного заподіяння смерті, умисно кухонним ножем наніс ОСОБА_9 різане поранення в ділянці передньої поверхні шиї, в результаті чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. ОСОБА_6 вважав, що виконав усі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, однак наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 не настали з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 , у зв`язку із своєчасним наданням потерпілому медичної допомоги.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений просив скасувати вказаний вирок суду та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження, посилаючись на те, що його дії слід кваліфікувати за ст. 121 КК України, так як у нього не було умислу на скоєння вбивства потерпілого.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній підстав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На переконання колегії суддів, за встановлених районним судом фактичних обставин справи, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України є правильною з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України, умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Замах на умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження.

При розмежуванні замаху на вбивство та умисного тяжкого тілесного ушкодження суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, ставлення винного до наслідків характеризується необережністю.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення у рішеннях Верховного Суду (постанова від 09.10.2018 року у справі №760/4968/15-к, постанова від 25.04.2019 року у справі №163/353/17).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в зазначений день, час та місці ОСОБА_6 умисно, протиправно та з достатньою силою завдав кухонним ножем потерпілому ОСОБА_9 різане поранення в ділянці передньої поверхні шиї.

Факт наявності умислу саме на вбивство потерпілого підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, безпосередньо досліджені судом першої інстанції, що спростовує доводи апелянта.

На обґрунтування своїх висновків суд послався на показання потерпілого ОСОБА_9 , який показав, що 07.12.2019 року, під час конфлікту, коли він стояв спиною до обвинуваченого, останній порізав йому шию, що було далі не пам`ятає; обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував, що саме внаслідок його протиправних дій потерпілий отримав тілесні ушкодження, свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що коли прийшов до будинку потерпілого, то у дворі був ОСОБА_11 , який плакав та казав, щоб він ішов подивився, що сталось поки його ( ОСОБА_11 ) не було. Коли зайшов до будинку, то побачив, що ОСОБА_12 лежить на ліжку з перерізаним горлом, говорити вже не міг, на стінах біля ліжка була кров. Викликав швидку допомогу, а також на сукупність зібраних під час досудового розслідування письмових доказів, у тому числі даних протоколів слідчих експериментів від 12.12.2019 р., 19.02.2020 року згідно з якими потерпілий, обвинувачений та свідок ОСОБА_10 розповіли про обставини нанесення ОСОБА_6 потерпілому по горлу ножового порізу.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 53 від 20.02.2020 року встановлено, що у ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодження, окрім іншого, в області шиї тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння: у вигляді різаного поранення в ділянці її передньої поверхні, яке виражалося ушкодженням правого кивального м`язу, щитовидної залози та повним порушенням цілісності передньої стінки гортані, що викликають загрозливі для життя явища, котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчується смертю чи можуть закінчитися нею; в області тулуба тілесні ушкодження середньої тяжкості: у вигляді закритої травми грудей, яка виражалась переломами 7,9 правих ребер, садном грудної клітки, давність виникнення яких може відповідати даті 07 грудня 2019 року. В області шиї одно або неоднократна дія предмета, маючого гострий край або лезо, що не виключає можливості утворення ножем (том 1 а.п. 100-102).

Встановивши спосіб, знаряддя злочину (ніж), характер, послідовність, рішучість дій обвинуваченого, який умисно, з достатньою силою завдав удар ножем в область шиї потерпілого, локалізацію поранення та механізм їх спричинення, а саме, нанесення удару ножем в життєво важливий орган з ушкодженням правого кивального м`язу, щитовидної залози та повним порушенням цілісності передньої стінки гортані, що викликають загрозливі для життя явища, що є небезпечним для життя в момент спричинення, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, дослідивши зазначені та інші докази безпосередньо під час судового розгляду, суд 1 інстанції вірно встановив, що обставини справи та характер дій обвинуваченого свідчать про наявність умислу обвинуваченого саме на заподіяння смерті потерпілому.

Більше того, враховуючи тяжкість заподіяного тілесного ушкодження, його ознаку «небезпека для життя», колегія суддів вважає, що несвоєчасне надання медичної допомоги могло призвести до невиправних наслідків настання смерті потерпілого, про що вказано у висновку судово-медичної експертизи №53 від 20.02.2020 року.

Отже версія та доводи обвинуваченого мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ступінь тяжкості скоєного ним злочину та призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної межі, встановленої санкцією інкримінованої статті, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2020 року відносно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4