Справа №274/6074/20
Провадження № 1-в/0274/724/20
18.09.20 м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду провадження за клопотанням ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення вироку Ірпінського міського суду Київської області від 11 квітня 2019 року у відповідність до вимог закону № 2617-VШ від 22.11.18 щодо засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буча Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , до засудження раніше судимого: 06.05.15 за ст.ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
ОСОБА_3 засуджений 11 квітня 2019 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі; до призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ірпінського міського суду Київської області від 06.05.15, визначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 06 (шість) років.
Початок строку відбування покарання: 19.12.2017; кінець строку: 19.12.2023.
Адміністрація ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" звернулася до суду з клопотанням про приведення вироку Ірпінського міського суду Київської області від 11 квітня 2019 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VШ, яким внесено зміни до ч. 2 ст. 309 КК України. Судове засідання адміністрація просить проводити без участі представника.
В судове засідання також не з`явилися засуджений, прокурор. Про дату, час та місце розгляду подання повідомлені. Суд не визнає явки цих учасників, враховуючи безспірність питання, в судове засідання обов`язковими, тому вважає можливим розглянути провадження у їх відсутність. Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши надані матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.
Так, 01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII. Вказаним законом внесені зміни до ч. 2 ст. 309 КК України, згідно з якими кримінальна відповідальність за скоєння цього кримінального правопорушення настає за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. На відміну від попередньої редакції норми, яка передбачала відповідальність за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. Отже нова редакція закону значно звужує кваліфікуючу ознаку складу правопорушення, передбаченого частиною другою.
Згідно з вироком Ірпінського міського суду Київської області від 06 травня 2015 року дії засудженого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України судом кваліфіковано як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, повторно. ОСОБА_3 був раніше засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України вироком від 08.05.13, вчинив дії, передбачені ст. 309 КК України 23 березня 2015 року, тобто пройшло більше року після засудження за цією статтею. Після внесених Законом України № 2617-VШ від 22.11.2018 змін диспозиція ч. 2 ст. 309 КК України кваліфікуючої ознаки повторність не містить, тому дії ОСОБА_3 з 01.07.20 мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконні придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту. Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України в редакції, що діє з 01.07.20, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років. Як визначено у ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу. За таких умов засудженому ОСОБА_3 підлягала б зниженню призначена за цим вироком міра покарання у виді позбавлення волі, як така, що не передбачена санкцією нового закону, до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. При цьому строк покарання перераховувався б за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, тобто засудженому ОСОБА_3 міг би бути визначений строк в межах максимальної межі покарання за санкцією ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 5 (п`ять) років.
Разом з тим, враховуючи, що відповідно до подання державна установа просить вирішити питання про приведення у відповідність до вимог нового закону вироку від 11 квітня 2019 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України, змін до якої не вносилося, тобто за цим вироком відсутні будь-які будь-які підстави для приведення його у відповідність до нового закону, а суд здійснює судовий розгляд лише в межах предмету розгляду за поданням, беручи до уваги, що за вироком від 11.04.19 згідно зі ст. 71 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_3 частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком (один рік позбавлення волі), відповідно до ст. 72 КК України невідбута частина покарання навіть після зниження до обмеження волі мала б бути переведена у більш суворий вид - позбавлення волі, зі співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, тобто на остаточний строк покарання, визначений ОСОБА_3 вироком від 11 квітня 2019 року, вирішення питання за попереднім вироком жодним чином не впливає, відповідно вирок у частині остаточно визначеного ОСОБА_3 покарання зміні не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 5, 74, 309 КК України, статтями 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
клопотання Державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення вироку Ірпінського міського суду Київської області від 11 квітня 2019 року у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 року щодо засудженого ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.
Головуючий - суддя ОСОБА_1