Справа № 646/7604/20
№ провадження 1-в/646/48/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Червонозаводського районного суду міста Харкова в режимі відеоконференції з ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до Закону України від 26.11.2015 №838-VІІІ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»,

в с т а н о в и в:

До суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)», про зарахування йому у строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення за період з 17.03.2018 по 22.01.2019 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 засуджений вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04.10.2018, по якому перший епізод злочину вчинено у період з 10.06.2017 по 23.06.2017, і на підставі ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону України від 26.11.2015 №838-VІІІ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») строк попереднього ув`язнення за період з 17.03.2018 по 22.01.2019 має зараховуватись йому до строку відбування покарання у подвійному розмірі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 повністю підтримав внесене клопотання, повідомивши, що невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04.10.2018 йому було приєднано до покарання, призначеного за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 22.12.2018, за яким він на даний час відбуває покарання.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання ОСОБА_3 та просила його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Заслухавши пояснення засудженого, захисника та прокурора, дослідивши доводи клопотання, а також надані матеріали особової справи, суд прийшов до наступних висновків.
Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 22.12.2018 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України та на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання покарань за вироком Золочівського районного суду Харківської області від 06.06.2018 та за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04.10.2018, остаточно призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно розпорядження вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 22.12.2018 року набрав законної сили 22.01.2019.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 №838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вищезгаданого Закону зазначено, що цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення відповідно до кримінально-процесуального законодавства України є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Статтею 3 Закону України «Про попереднє увязнення» визначено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.
При цьому у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК України включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого на судово-медичній чи судово-психіатричній експертизі; д) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Великою палатою Верховного суду у постанові від 29.08.2018 у справі № 663/537/17 надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), відповідно до п.105. якого, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Пунктом 106 вказаної постанови визначено, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_3 з 17.03.2018 до 22.01.2019 перебував під вартою як попередньо ув`язнений, при чому у період з 17.03.2018 по 19.03.2018 був затриманий, а ухвалою Київського районного суду м.Харкова 19.03.2018 щодо нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, дія вказаного запобіжного заходу в подальшому продовжувалась.
Вироком Золочівського районного суду Харківської області від 06.06.2018, який набрав законної сили 06.07.2018, ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. Цим же вироком визначено, що строк відбуття покарання засудженому слід відраховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , тобто з 17.03.2018.
Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04.10.2018, який набрав законної сили 06.11.2018, ОСОБА_3 засуджено за ч.ч.1, 2, 3 ст.185, ст.70 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі. Цим же вироком визначено, що строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 .
Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 22.12.2018, який набрав законної сили 22.01.2019, ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до одинадцяти років позбавлення волі. У відповідності до ч.4 ст.70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання покарань за вироком Золочівського районного суду Харківської області від 06.06.2018 та вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04.10.2018, остаточно призначено покарання у вигляді тринадцяти років позбавлення волі. Цим же вироком визначено, що строк відбуття покарання засудженому слід відраховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , тобто з 17.03.2018.
Таким чином, судом встановлено, що до ОСОБА_3 у період з 17.03.2018 по 22.01.2019 застосовувалось попереднє ув`язнення, строк якого відповідно до ч.5 ст.72 КК України (після набрання законної сили Законом України від 26.11.2015 №838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») підлягає зарахуванню у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Оскільки при визначенні остаточного покарання засудженому ОСОБА_3 вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 22.12.2018 відповідно до ч.4 ст.70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання покарань за вироком Золочівського районного суду Харківської області від 06.06.2018 та вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04.10.2018, вказана обставина дає суду підстави вважати, що на даний час він засуджений до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у якому першим епізодом злочину, згідно вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 04.10.2018, є період з 10.06.2017 по 23.06.2017 (точну дату та час в ході судового розгляду встановити не виявилося можливим).
Відповідно до ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відтак, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 №838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»), враховуючи висновки, викладені у п.п.105, 106 постанови Великої палати Верховного суду від 29.08.2018 у справі №663/537/17, весь період попереднього ув`язнення ОСОБА_3 до набрання законної сили вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 22.12.2018, підлягає зарахуванню засудженому у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 вбачається, що вищезазначений період попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у строк покарання засудженому не зараховувався.
Таким чином, строк попереднього ув`язнення з 17.03.2018 року по 22.01.2019 включно засудженому ОСОБА_3 підлягає зарахуванню у строк відбуття покарання, призначеного вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 22.12.2018, до покарання за яким було частково приєднано покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04.10.2018, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26.11.2015), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи викладене, суд вбачає правові підстави для задоволення клопотання засудженого.
Керуючисьст.72 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання засудженого ОСОБА_3 задовольнити.
Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання, призначеного вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2018 року строк попереднього ув`язнення з 17 березня 2018 року по 22 січня 2019 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VІІІ) з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває у місцях позбавлення волі, - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошений 22 січня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1