ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1408/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Справа № 638/6595/19 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000334 від 12.12.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 365-2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 липня 2020 року відмовлено взадоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_9 .

Застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на неї обов`язки:прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та до суду за першою вимогою; не відлучатися з Харківської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також, роз`яснено ОСОБА_9 про те, що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід або на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що з метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки у слідства є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час є наявними. Інші більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

В судове засідання апеляційного суду підозрювана ОСОБА_9 та її захисник ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги не з`явились.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 липня 2020 року за відсутністю підозрюваної та її захисника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 грудня 2018 року за № 0000334 за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

09.06.2020 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 365-2 КК України.

16.06.2020 року старший слідчий ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, яку підтверджував наданими до клопотання доказами і наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи особу підозрюваної, а також передбачене за інкримінований їй злочин покарання, яке само по собі є ризиком, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку підозрюваної у майбутньому та у зв`язку з чим вона може переховуватись від слідства та впливати на свідків і учасників процесу у даному кримінальному провадженні просив обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відмовляючи у задоволені клопотання слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором при розгляді клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наведеним ризикам. Крім того, ОСОБА_9 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання та роботи, міцні соціальні зв`язки, фактів ухилення нею від органів досудового розслідування на даний час не встановлено, а тому врахувавши наведені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжних захід, передбачений ст.179 КПК України, у виді особистого зобов`язання здатен запобігти ризикам, наявність яких була доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки він ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 179 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.

На виконання вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного кримінального злочину, що свідчить про її підвищену суспільну небезпеку.

Разом з цим, у відповідності до вищенаведених норм закону, ті обставини, що ОСОБА_9 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання та роботи, міцні соціальні зв`язки, фактів ухилення підозрюваної від органів досудового розслідування не встановлено, колегія судді вважає обґрунтованими висновки слідчого судді щодо відсутності підстав для обрання їй запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який зважаючи на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування прирівнюється до позбавлення волі.

Отже, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та обираючи ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя врахував всі характеризуючі дані про особу підозрюваної, у тому числі і тяжкість злочину, передбаченого ч.3 ст. 365-2 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_9 та який відноситься до категорії тяжких злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість злочину не може сама по собі слугувати виключною підставою для тримання особи під вартою, до чого прирівняно і домашній арешт.

Апелянтом не надано відомостей, які б спростовували висновки слідчого судді стосовно ефективності особистого зобов`язання, як запобіжного заходу відносно підозрюваної, яка раніше не притягалась до кримінальної відповідальності і має певне коло соціальних зв`язків, що у сукупності дає можливість обрання запобіжного заходу обраного слідчим суддею.

За таких обставин колегія суддів не вбачає процесуальних та фактичних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність особистого зобов`язання прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжке.

На даний час відомостей щодо порушення процесуальних обов`язків в наслідок застосованого до неї особистого зобов`язання прокурором не надано.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, 407 ч.3 п.1, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 зашити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 липня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді