Справа № 461/8946/20
Провадження № 1-кс/461/6996/20
УХВАЛА

26.10.2020 року

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотанням слідчого СВ Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00002204 від 22 червня 2020 року за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебувають матеріали кримінального провадження № 00002204 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України.
29 жовтня 2020 року слідчим було подано клопотання про застосування до ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивує тим, що останній підозрюється у вчинення злочину, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином. На даний час існують ризики, а саме: те що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити ним інші кримінальні правопорушення, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому, слідчий приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 87880 грн.
Прокурор в судовому засідання клопотання підтримав, просив суд задовільнити його в повному обсязі.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечили та вважають його необґрунтованим. Просили суд обрати інший запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою. Зазначили, що підозрюваний не має наміру переховуватись від слідства та суду, вчиняти інші злочини. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими прокурор та слідчий обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.
Проаналізувавши наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий підтверджує доводи клопотання, суд вважає, що вони свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на підтвердження чого в матеріалах кримінального провадження наявні дані, які містяться в:
-витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що ОСОБА_7 , було викрадено у ОСОБА_8 , мобільний телефон, чим потерпілому було спричинено матеріальна шкода;
-протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27 жовтня 2020 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 , звернувся з проханням вжити заходів для розшуку невідомої особи, яка викрала в нього мобільний телефон марки Айфон 6S;
-протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_7 , від 27 жовтня 2020 року, яким підтверджується вилучення у нього мобільного телефону марки «Айфон 6S» сріблястого кольору в пластиковому чохлі чорного кольору, довідку з ломбарду «Реверс» на мобільний телефон Samsung G7, на ім`я ОСОБА_7 , та поліетиленовий згорток із невідомою речовиною;
-протоколі допиту потерпілого ОСОБА_8 , від 28 жовтня 2020 року;
-протоколі допиту свідка ОСОБА_9 , від 28 жовтня 2020 року;
-протоколі допиту свідка ОСОБА_10 , від 28 жовтня 2020 року;
-протоколі огляду предметів від 28 жовтня 2020 року з фототаблицею предметів, які були вилучені під час затримання ОСОБА_7 а саме, мобільного телефону, про який зазначав потерпілий;
-постанові про визнання предметів речовими доказами і прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 28 жовтня 2020 року, в якій мобільний телефон марки «Apple iРhone 6S» та мобільний телефон марки «Samsung S6» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002204 від 27 жовтня 2020 року;
-протоколі пред`явлення особи до впізнання від 28 жовтня 2020 року, з фототаблицею, яка підтверджує факт впізнання потерпілим ОСОБА_11 , підозрюваного ОСОБА_7 , серед осіб, які пред`являлись до впізнання.
Слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_7 , до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.
Крім того, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведене існування ризиків, а саме: ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду свідчать: відсутність в даної особи міцних соціальних зв`язків (відсутність осіб на утриманні, відсутність місця роботи та/або навчання), а також тяжкість покарання, оскільки у разі визнання ОСОБА_7 , винним у вчиненні зазначеного злочину йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років. Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризику вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_7 свідчать факти його неодноразового засудження судом, у тому числі за тяжкі злочини, а також той факт, що маючи не зняту та не погашену судимість за тяжкий злочин, він повторно вчинив кримінальне правопорушення.
Також суд погоджується з ризиком, передбаченим ч. 3 ст. 177 КПК, щодо незаконного впливу на потерпілого, свідків.
Щодо позиції сторони захисту про відсутності доказів існування передбачених процесуальним законом ризиків, слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.
Суд не погоджується з позицією сторони захисту, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Отже, кожна окремо з зазначених вище обставин не є вирішальною при оцінці наявності ризику переховування ОСОБА_7 , однак у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження, дає підстави стверджувати про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду на даному етапі кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що інші запобіжні заходи з об`єктивних причин не забезпечать законослухняну поведінку підозрюваного. Слідчий суддя також враховує, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
З клопотання та повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_7 , підозрюється у тому, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, з метою протиправного збагачення.
Слідчий суддя вважає можливим в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України визначити заставу підозрюваному у розмірі, достатньому для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України - 40 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 87880 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» строком на 60 днів, тобто по 27 грудня 2020 року включно.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 87880 грн.
Застава може бути внесена на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 :

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із м. Львова, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Зазначені обов`язки дійсні протягом двох місяців з дня застосування.
Попередити підозрюваного, що у випадку невиконання покладених на нього зобов`язань застава звертається в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1