ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3411/20 Справа № 192/758/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000239 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сурсько-Михайлівка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 1 700 грн.
Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_9 , задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 7 000 гривень. В інший частині позовних вимог відмовлено.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

Приблизно о 13:30 год. 28 квітня 2020 року, ОСОБА_7 , знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході виниклої сварки з ОСОБА_9 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс останній у приміщенні конюшні вище зазначеного домоволодіння, не менше трьох ударів кулаком правої руки по обличчю в область носу та голови, після чого поклавши потерпілу на лавочку поблизу гаражу наніс їй не менше трьох ударів кулаком правої руки по обличчю, по тулубу в область живота та грудей. Перебуваючи у приміщенні коридору будинку, він наніс потерпілій не менше двох ударів кулаком правої руки по спині в область нирок та двох ударів кулаком лівої руки по спині в область нирок. Потім, поваливши ОСОБА_9 на землю на території подвір`я, зламав останній великий палець на лівій руці, та наніс декілька ударів кулаками по обличчю та голови потерпілої.
В результаті ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, набряків м`яких тканин волосистої частини голови та обличчя, множинних саден обличчя, підвивиху основної фаланги 1 пальця лівої кисті та синця на нижній губі, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі:
- представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 просить вказаний вирок в частині призначення покарання та вирішення цивільного позову, скасувати. Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді обмеження волі на строк до двох років.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. задовольнити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 спричинену їй моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Повернути потерпілій ОСОБА_9 безпідставно сплачений нею судовий збір за подання цивільного позову (згідно квитанції №N1BUТ4020М від 21.09.2020 року) в розмірі 2102 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що призначене обвинуваченому покарання є несправедливим через м`якість, недостатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вважає, що суд не врахував те, що обвинувачений на протязі двох років постійно здійснює фізичне насильство відносно потерпілої: спричиняє їй тілесні ушкодження, здійснює психологічне насильство відносно потерпілої, що призводить до її фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, погіршення якості життя. Зазначене підтверджується неодноразовими зверненнями потерпілої до поліції з приводу незаконних дій обвинуваченого. Йому було винесено «Терміновий заборонний припис» від 01.09.2019 року, за вчинення насильства відносно потерпілої.

Крім того вказує, що на теперішній час Солонянським ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування стосовно обвинуваченого за фактом повторного спричинення потерпілій ОСОБА_9 31.07.2020 року легких тілесних ушкоджень.

Також апелянт вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що за місцем проживання обвинувачений характеризується задовільно, вину свою не визнав, пробачення у потерпілої не попросив, щиро не розкаявся у скоєному, ніде не працює.

Крім цього, представник потерпілої вважає, що рішення суду щодо часткового задоволення цивільного позову потерпілої, а саме про часткове стягнення моральної шкоди з обвинуваченого не відповідає вимогам закону, оскільки у своєму цивільному позові потерпіла зазначила та підтвердила у судовому засіданні, що обвинувачений на протязі двох років неодноразово знущався та наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , внаслідок чого вона перенесла значний фізичний біль, емоційний стрес.

Звертає увагу апелянт і на те, що потерпіла була вимушена сплатити судовий збір за подання цивільного позову у розмірі 2 102 грн., а суд першої інстанції під час ухвалення вироку не вирішив питання щодо даних процесуальних витрат, що суперечить нормам чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, думки потерпілої та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, яка також заперечувала проти апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 125 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання, та заниженого розміру коштів, стягнутих з обвинуваченого в рахунок відшкодування шкоди, колегія суддів вважає безпідставними, та зазначає наступне.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є проступком, дані про особу обвинуваченого, який працює слюсарем-ремонтником, має певний дохід, та обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення покарання у виді штрафу.

Як вбачається з наявних матеріалів, обвинувачений з потерпілою раніше перебували в шлюбних відносинах, потім стосунки погіршились і однією з основних причин конфлікту між ними стало питання розподілу майна.

В апеляційному суді ОСОБА_7 свою провину по суті визнав.

Призначене ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 1 700 грн., є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав позбавляти його волі, за вчинений проступок, як того вимагає потерпіла сторона в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Стосовно твердження апелянта про недостатній розмір стягнутої шкоди за цивільним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно вимог ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Ухвалюючи вирок, відповідно до ст. 129 КПК України, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в рамках кримінального провадження потерпілою заявлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди в сумі 50 000 грн. Вказаний цивільний позов було задоволено частково та стягнуто з обвинуваченого 7 000 гривень.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, оскільки, як встановив суд першої інстанції, потерпілій спричинено тілесні ушкодження, фізичний боль, душевні страждання, приниження, вона вимушена була звертатися до органу поліції, проходити лікування.
На переконання колегії суддів, з урахуванням ступеня моральних страждань та глибини переживань потерпілої, характеру спричиненого насилля, суд першої інстанції обґрунтовано, частково задовольнив позов у розмірі 7 000 грн. Підстав для збільшення розміру стягнення коштів колегія суддів не вбачає.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду є обґрунтованим, а призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегія суддів не встановила.
Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції, в апеляційній скарзі представника потерпілої, не наведено.
Що стосується вимог про повернення коштів за сплачений судовий збір, то в разі необхідності, особа має право звернутись до суду з клопотанням повернути зазначений судовий збір.
Підсумовуючи викладене, підстав для скасування чи зміни вироку і задоволення апеляційних вимог колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.
Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4