Справа № 157/1389/20
Провадження №1-кс/157/381/20
УХВАЛА
Іменем України

19 жовтня 2020 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання дізнавача СД Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 13 жовтня 2020 року за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, про арешт майна,

встановив:

Дізнавач СД Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, що вилучене в ході огляду місця події 12 жовтня 2020 року з володіння та користування ОСОБА_4 , а саме, на транспортний засіб марки «Урал», моделі «375Д», н.з. НОМЕР_1 , та навантажений на його самоскид піщаний ґрунт білого кольору об`ємом 6 куб.м. В обґрунтування клопотання зазначає, що СД Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, та встановлено, що 12 жовтня 2020 року близько 14 год. по вул. Комарова у м. Камені-Каширському Волинської області працівниками поліції був зупинений належний ОСОБА_4 вищезазначений транспортний засіб, на самоскид якого навантажено піщаний ґрунт білого кольору, що взятий із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами м. Каменя-Каширського. Під час огляду місця події виявлено, що на узбіччі дороги по вул. Комарова у м. Камені-Каширському Волинської області знаходиться транспортний засіб марки «Урал», моделі «375Д», н.з. НОМЕР_1 , на самоскид якого навантажено піщаний ґрунт білого кольору об`ємом 6 куб.м., які дізнавачем тимчасово вилучено. Присутній під час огляду місця ОСОБА_4 пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , відповідно до якого він є власником цього автомобіля. Згідно з постановою про визнання речей речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 13 жовтня 2020 року, вилучені в ході огляду місця події вказаний транспортний засіб та навантажений на його самоскид піщаний ґрунт білого кольору об`ємом 6 куб.м. визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні. Окрім того, 12 жовтня 2020 року проведено огляд місця події, а саме, земельної ділянки розмірами близько 150 м на 140 м, що розташована поза межами населених пунктів ліворуч дороги сполученням м. Камінь-Каширський - с. Гута-Камінська Камінь-Каширського району, і посеред цієї ділянки виявлено яму розмірами близько 50 м на 50 м, схили та дно якої являють собою піщаний ґрунт білого кольору, аналогічний тому, пагорби якого виявлено по периметру ями та насипи якого виявлено по території оглядуваної ділянки. Поблизу ями на території виявлено транспортний засіб на гусеничному ходу жовтого кольору марки «Liedherr 921», без н.з., який обладнаний ковшем. У ході безпосереднього огляду ділянки та прилеглої до неї території виявлено сліди низу протектора шин транспортного засобу на гумовому ходу, які по колії ведуть з оглядуваної території до виїзду на піщану дорогу та далі у напрямку асфальтобетонної дороги сполученням м. Камінь-Каширський - с. Гута-Камінська Камінь-Каширського району. Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухома майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 27 жовтня 2016 року власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0:04:000:0055 є ОСОБА_4 . Як пояснив останній, він відповідно до робочого проекту акумулюючого ставка для поливу сільськогосподарських культур, що розроблена ПАТ «Інститут «Волиньводпроект» на підставі договору №68 від 25 квітня 2019 року, на наданій йому у приватну власність ділянці здійснює відповідні роботи, а тимчасово вилучений пісок мав намір перевезти на іншу належну йому земельну ділянку. Наявні в матеріалах кримінального провадження дані дають достатні підстави вважати, що вищевказане майно було засобом вчинення кримінального проступку, зберегло на собі його сліди та має значення для подальшого проведення слідчих дій в рамках цього кримінального провадження. З метою забезпечення збереження речових доказів, перешкоджанню приховуванню, пошкодження, знищення, втрати, перетворення, передачі цього майна, зазначено майно підлягає арешту.

Дізнавач ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав з наведених у цьому клопотанні підстав.

Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання і просив повернути йому тимчасово вилучене майно, та пояснив, що піщаний ґрунт перевозив з належної йому на праві власності земельної ділянки, що надана для ведення особистого селянського господарства, з метою облаштування ставка для поливу сільськогосподарських культур, які має намір вирощувати на цій же земельній ділянці, і у нього є відповідний проект, що розроблений ПАТ «Інститут «Волиньводпроект», у відповідності до якого і ведуться зазначені роботи.

Заслухавши пояснення дізнавача та власника майна, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання належить відмовити, зважаючи на таке.

Як передбачено п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частинами 2, 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно зі ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні дізнавача, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).

За змістом ч. 2 ст. 171 КПК України доказуванню при розгляді клопотання про арешт майна підлягають наявність підстав, мети і необхідності арешту майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що СД Камінь-Каширського ВП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 13 жовтня 2020 року за №0000088 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР послугували матеріали правоохоронних органів про те, що 12 жовтня 2020 року близько 14 год. по вул. Комарова у м. Камені-Каширському Волинської області працівниками поліції був зупинений належний ОСОБА_4 транспортний засіб марки «Урал», моделі «375Д», н.з. НОМЕР_1 , на самоскид якого навантажено піщаний ґрунт білого кольору, котрий у свою чергу вивезений з розташованої поза межами м. Каменя-Каширського земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що свідчить про безгосподарське використання земель.

Згідно з протоколом огляду місця події від 12 жовтня 2020 року, у період часу з 14 год. 50 хв. до 16 год. 15 хв. дізнавачем було оглянуто вищезазначений транспортний засіб та самоскид, на якого навантажено піщаний ґрунт білого кольору об`ємом 6 куб.м, і зазначене майно вилучено та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області.

Постановою від 13 жовтня 2020 року вищезазначені транспортний засіб та навантажений на його самоскид піщаний ґрунт визнані речовими доказами, оскільки вони, як зазначив у цій постанові дізнавач ОСОБА_3 , зберегли на собі інформацію, яка може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З протоколу огляду місця події від 12 жовтня 2020 року вбачається, що в період часу з 17 год. до 17 год. 50 хв. дізнавачем було проведено огляд земельної ділянки розміром 150 м на 140 м, на якій виявлено яму розміром близько 50 м на 50 м, схили та дно якої являють собою піщаний ґрунт білого кольору, транспортний засіб на гусеничному ходу «Liedherr 921», без н.з., та сліди низу протектора шин транспортного засобу на гумовому ходу.

В обґрунтування клопотання про накладення арешту на транспортний засіб з навантаженим на його самоскид піщаним ґрунтом дізнавач вказує на те, що це майно було засобом вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, зберегло на собі його сліди та має значення для подальшого проведення слідчих дій в рамках цього кримінального провадження.

Разом з тим, дізнавачем не наведено достатньо даних, які вказували б на те, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 254 КПК України, і майно, на яке він просить накласти арешт відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, з врахуванням того, що обов`язковою ознакою з об`єктивної сторони зазначеного складу кримінального правопорушення, тобто безгосподарського використання земель, є наявність одного з зазначених у цій частині статті наслідків, а саме, тривале зниження або втрата родючості земель, виведення земель з сільськогосподарського обороту, змивання гумусного шару, порушення структури ґрунту.

Саме по собі вивезення піску власником з належної йому земельної ділянки та безгосподарське використання землі, на що посилається у клопотанні дізнавач, за відсутності зазначених злочинних наслідків, не може свідчити про наявність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене, зокрема ч. 1 ст. 254 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, земельна ділянка, власником якої є ОСОБА_4 , призначена для ведення особистого селянського господарства.

Частиною 2 ст. 59 ЗК України встановлено, що власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Виходячи із зазначеної норми закону, власник земельної ділянки, наданої йому для ведення особистого селянського господарства, може облаштовувати на такій земельній ділянці штучні водойми.

ОСОБА_4 надано робочий проект облаштування акумулюючого ставка для поливу сільськогосподарських культур на наданій йому у приватну власність земельній ділянці на території Камінь-Каширської міської ради за межами населеного пункту Волинської області, що розроблений ПАТ «Інститут «Волиньводпроект» у 2019 році. У цьому проекті, поряд з іншим, зазначається і те, що при плануванні будівництва ставка використано такий підхід, що дасть можливість уникнути самовільного утворення несанкціонованих кар`єрів та порушення земельного законодавства, та передбачено зняття рослинного шару грунту в об`ємі 1017 куб.м, який на час будівництва ставка тимчасово складується з наступним його використанням для підсипки та відновлення родючого шару і благоустрою території ділянки.

Окрім того, дізнавачем не доведено необхідності у накладені арешту на транспортний засіб та навантажений на його самоскид піщаний ґрунт, з огляду на те, що проведення робіт на належній ОСОБА_4 на праві власності земельній ділянці ним зафіксовано, зокрема, шляхом проведення огляду місця події, і могли також бути вилучені, чого не було зроблено для ефективного проведення у подальшому досудового рослідування, зразки навантаженого на самоскид піску та піску з зазначеної земельної ділянки з метою встановлення наслідків проведених власником земельної ділянки робіт: тривалого зниження або втрату родючості землі, змивання гумусного шару, порушення структури ґрунту, що давало б підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 254 КК України. Доказів у вигляді зразків ґрунту достатньо для проведення відповідних експертиз з метою встановлення відомостей для підтвердження факту вчинення кримінального правопорушення.

Не доведено дізнавачем і те, що приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчудження тимчасово вилученого майна, а саме, автомобіля та навантаженого на його самоскид піщаного ґрунту, які детально ним оглянуті і описані, може якимсь чином вплинути на проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що дізнавачем не доведено наявності сукупності достатніх підстав та розумних підозр вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, тобто правову підставу для арешту тимчасового вилученого майна, не доведено відповідність зазначеного майна критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, та необхідність в арешті цього майна, а тому у задоволенні клопотання належить відмовити.

Формальне визнання майна дізнавачем речовим доказом не може бути підставою для накладення на нього арешту.

З урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя дійшов висновку, що такий захід забезпечення провадження як арешт зазначеного у клопотанні майна не виправдовує потреб досудового розслідування та порушить за відсутності достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення законні права власника майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасового вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 110, 131-132, 167, 170-173 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , що погоджене прокурором Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 13 жовтня 2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, про арешт транспортного засобу марки «Урал», моделі «375Д», н.з. НОМЕР_1 , та навантаженого на нього піщаного грунту білого кольору об`ємом 6 куб.м., - відмовити.

Негайно повернути ОСОБА_4 вантажний автомобіль марки «Урал», моделі «375Д», н.з. НОМЕР_3 та навантажений на нього піщаний ґрунт білого кольору об`ємом 6 куб.м.

Копію ухвали негайно вручити дізнавачу старшому інспектору СД Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 та не пізніше наступного робочого дня надіслати прокурору Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , а також вручити власнику майна ОСОБА_4 .

Дізнавачу старшому інспектору СД Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 та прокурору Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 після отримання копії ухвали про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Згідно з ч. 2 ст. 400 КПК України подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата проголошення повного тексту ухвали - 15 год. 50 хв. 21 жовтня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1