ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1377/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/364/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою задоволено клопотання Борщівського районного сектору філії Державної установи Центр пробації у Тернопільській області, скасовано звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання призначеного вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2019 року за ч.1 ст.289 КК України у виді 3 років обмеження волі до місця відбування покарання у порядку встановленому для осіб засуджених до обмеження волі. Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з моменту фактичного відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити органу пробації у задоволенні клопотання. Свої вимоги мотивує тим, що в ухвалі суду першої інстанції не міститься достатніх доказів того, що він умисно не виконував обов`язки та дійсно не бажає стати на шлях виправлення, не наведено достатніх обставин, які б свідчили про необхідність скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, зокрема обставин щодо злісного невиконання ним обов`язків, що були покладені вироком суду. Зазначає, що судом було визнано його неявку для реєстрації 21 квітня, 04 та 18 травня 2020 року до органу пробації поважними через карантин, однак карантин на території України діє і по сьогодні та цього до уваги судом вже не бралось стосовно інших його неявок. Вказує, що його неявки 01.06., 09.06., 15.06., 06.07., 13.07., 20.07.2020р. були через поважні причини. Висновок суду про небажання його ставати на шлях виправлення вважає помилковим, оскільки про наявність такого бажання свідчать його прибуття до органу пробації 17.02., 02.03., 16.03., 06.04.2020р. Також наголошує, що з матеріалів справи вбачається, що він за час перебування на обліку з`являвся для реєстрації, а у випадку неявки надавав пояснення про їх причини та неможливість у зв`язку з цим прибути для реєстрації. Додатково зазначає, що за весь період перебування на обліку в органі пробації він не вчинив жодного адміністративного правопорушення чи нового злочину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

Згідно оскарженої ухвали скасування звільнення від відбування покарання суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений не виконує обов`язки покладені на нього судом, а саме не з`являється для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Неявки для реєстрації відбувалися без поважних причин, об`єктивні обставини, які б унеможливлювали засудженому з`явитися для реєстрації в орган пробації не встановлені. Після чисельних неявок засудженого було письмово попереджено про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання під особистий підпис. Однак незважаючи на попередження, засуджений не виконує покладені на нього судом обов`язки, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги та матеріали справи колегія суддів приходить до переконання, що наведені висновки суду першої інстанції про наявність законних підстав для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання за обставин, вказаних в поданні органу пробації та ухвалі суду, не в повній мірі відповідає вимогам закону.

Правові наслідки скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання передбачені ст.78 КК України та ст.165 КВК України.

Зокрема, у цих нормах визначено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Відповідно до п.3 Розділу 3 Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом МЮУ № 272/5 від 29.01.2019 року у разі вчинення звільненим з випробуванням адміністративного правопорушення, що тягне за собою накладення адміністративного стягнення, з ним проводиться індивідуальна профілактична бесіда. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку. Перед винесенням попередження звільнений з випробуванням викликається до уповноваженого органу з питань пробації, надає пояснення, у якому зазначає обставини, які спричинили ухилення від виконання обов`язків або правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених). Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Водночас, у п.3 вказаного Порядку зазначено, що у разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

Пленум Верховного Суду України у п.10 своєї постанови №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" роз`яснив, що згідно з ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Судом першої інстанції було встановлено, і це підтверджується матеріалами провадження, що ОСОБА_8 засуджений вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2019 року за ч.1 ст.289 КК України і йому призначено покарання 3 (три) роки обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік. Крім того, на засудженого на підставі ст.76 КК України було покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Засуджений ознайомлений з порядком виконання обов`язків, покладених на нього судом 05 лютого 2020 року і того ж дня постановою ст.інспектора Борщівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_9 засудженому встановлені дні явки до органу виконання покарань: перший та третій понеділок кожного місяця. З постановою засуджений ознайомлений, в чому того ж дня особисто розписався.

За даними рапорта ст.інспектора Борщівського РС на ім`я начальника Борщівського РС проведено оцінку ризиків стосовно засудженого ОСОБА_8 і встановлено, що рівень впливу історії правопорушень на протиправну поведінку є високим, внаслідок чого інтенсивність контрольних заходів повинна становити 3-4 рази на місяць. На цьому рапорті наявна резолюція начальника Борщівського РС філії ДУ Центр пробації ОСОБА_10 від 17 квітня 2020 року.

Постановою ст.інспектора Борщівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_9 про встановлення днів явки на реєстрацію від 12 травня 2020 року засудженому змінено дні явки до органу виконання покарань: перший, другий та третій понеділок кожного місяця. З постановою засуджений ознайомлений, в чому того ж дня особисто розписався.

Однак, як встановлено перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду постанова від 12 травня 2020 року не містить мотивів її винесення і в ній не вказано про вказаний рапорт інспектора та проведену ним оцінку ризиків. Більше того, з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_8 вбачається, що до 17 квітня 2020 року оцінка ризиків була проведена лише 11 лютого 2020 року (аркуш особової справи засудженого 34) і за її результатами рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінений як низький (а.о.с.з.42,43). Також, з матеріалів зазначеної оцінки ризиків вбачається, що за її результатами для впливу на криміногенні фактори було заплановано проведення працівником пробації двох бесід із засудженим, однак проведено лише одну (а.о.с.з.44).

12 травня 2020 року оцінка ризиків проведена повторно і за її результатами також встановлено їх низький рівень (а.о.с.з.75). З метою впливу на криміногенні фактори було заплановано проведення працівниками пробації та центру соціальних служб однієї бесіди із засудженим у третьому кварталі 2020 року, однак це завдання залишилось невиконаним, хоча з матеріалів справи вбачається, що засуджений з`явився в орган пробації 10 серпня 2020 року і давав пояснення про причини попередніх неявок на реєстрацію (а.о.с.з.76).

Отже, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_8 не містять обґрунтованих даних про причини збільшення частоти його явок на реєстрацію в органи пробації, а клопотання про скасування звільнення від відбування покарання подано органом пробації саме у зв`язку з невиконанням цього обов`язку після винесення постанови від 12 травня 2020 року. Також, відсутні відомості про виконання органом пробації усіх запланованих профілактичних заходів.

Зазначені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

Також, відповідно до положень ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

За змістом наведених положень закону, при вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суд повинен з`ясувати, чи були порушення систематичними та чи свідчать ці правопорушення про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

В оскарженій ухвалі суд першої інстанції лише встановив факт невиконання засудженим одного з покладених на нього обов`язків, а саме нез`явлення на реєстрацію в орган пробації 01.06.2020, 09.06.2020, 15.06.2020, 06.07.2020, 13.07.2020, 20.07.2020, 03.08.2020р. Причини кожного неприбуття на реєстрацію засуджений пояснював органу пробації та в судовому засіданні, посилаючись зокрема на карантинні обмеження, хворобу, зайнятість на роботі, перебування у родичів у іншому населеному пункті. Суд першої інстанції щодо всіх наведених засудженим обставин зробив узагальнений висновок і не визнав їх поважними, однак в судовому рішенні не навів мотивів з яких відхилив пояснення і доводи сторони захисту про те, що засуджений бажає стати на шлях виправлення, оскільки в інші встановлені дні з`являвся на реєстрацію, громадський порядок не порушує, до адміністративної та кримінальної відповідальності за час іспитового строку не притягувався.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття обґрунтованого рішення, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2020 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання Борщівського районного сектору філії Державної установи Центр пробації у Тернопільській області про скасування звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2019 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді