Номер провадження: 11-сс/813/1154/20
Номер справи місцевого суду: 947/4201/20 1-кс/947/8839/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2020 року у кримінальному провадженні №0000096 від 12.02.2020 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000096 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 200 КК України та накладено арешт на майно яке було вилучене під час обшуку квартири, за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою діяльність ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- системний блок марки «VENTO» чорного кольору;
- системний блок марки «ASUS» чорного кольору.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечення збереження речових доказів. В свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Апелянт вказує, що з моменту вилучення майна минуло вже 2 місяці та сторона обвинувачення мала вдосталь часу для проведення необхідних процесуальних дій з вилученим майном, що в свою чергу, давало б слідчому судді правові підстави для накладення арешту на майно. Вважає такі дії тиском на бізнес.

Також захисник зазначає, що клопотання слідчого подано до районного суду із порушенням строків, визначених ч. 3 п. 5 ст. 171 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника та власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги в інтересах особи, яка не має в кримінальному провадженні процесуального статусу, апеляційний суд виходить з наступного.

З урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, якими визначені завдання кримінального судочинства, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Положеннями, закріпленими у п. п. 1, 2 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 170 ч. ч. 1-4 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1 ) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя розглянув клопотання повно, всебічно та об`єктивно, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно, зазначеного у клопотанні слідчого, погодженого з прокурора.
Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
У клопотанні прокурора зазначено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000096 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 200 КК України.
В ході досудового розслідування, слідчим надано доручення, в порядку ст. 40 КПК, на проведення слідчих розшукових дій. В подальшому, у відповідь на надане доручення, від Департаменту кіберполіції в Одеській області надійшов рапорт про те, що в ході оперативно-розшукових заходів, встановлено особу, яка здійснює обмін електронних грошей платіжної системи «Webmoney» - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , який здійснює свою незаконну діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , в якому розташована типографія «Діамант», використовує номери мобільних телефонів «Лайфселл» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . При цьому ОСОБА_7 , отримує грошові кошти від громадян для обміну на електронні гроші «Webmoney» на свою власну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , комісія з обміну складає 4 долари США з обміну 100 доларів США.
На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.04.2020 року, 23.04.2020 року було проведено обшук офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою діяльність ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час якого було виявлено та вилучено: комп`ютер марки VENTO чорного кольору. Даний комп`ютер у ввімкненому робочому стані. На екрані монітора виявлено віддалений доступ за допомогою програми «TEAM VIEWER». Далі, під час огляду комп`ютера за участю спеціаліста ОСОБА_11 за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення «Web Browser Pass View» збережено паролі від входу до облікових браузерів. Далі, під час огляду історії відвідувань з даного комп`ютера зокрема: оbmenka.od.ua; webmoney.ru; binance.com; wallet.webmoney.ru. У подальшому, під час огляду комп`ютера, було відкрито програму для чат спілкування «Skype», в якому виявлено груповий чат під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », користувач « ОСОБА_12 » -« ОСОБА_13 », мобільний телефон: НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 . Далі, системний блок до даного комп`ютера марки «VENTO» із маркуванням C 3X350001274; 90-PL891AF5Y4-53C вилучено та поміщено до сейф-пакету. Вказаний системний блок є речовим доказом у кримінальному провадженні та водночас об`єктом дослідження призначеної комп`ютерно-технічної експертизи; комп`ютер марки «ASUS чорного кольору. Під час огляду за участю спеціаліста ОСОБА_11 зафіксовано на комп`ютері дані до облікових записів, зокрема: ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , bilshe.mastercard.ua-+38097-264-89-89-Serega 2011 bank24.privatbank.ua- НОМЕР_4 . Далі, під час огляду комп`ютера за участю спеціаліста ОСОБА_11 було зафіксовано паролі доступу до інтернет-браузерів, які експортовано на оптичний носій з метою подальшого призначення комп`ютерно-технічної експертизи. Системний блок марки «ASUS» вилучено та поміщено до сейф-пакету. Вказаний системний блок є речовим доказом у кримінальному провадженні та водночас об`єктом дослідження призначеної комп`ютерно-технічної експертизи.
Вищевикладені обставини вірно враховані слідчим суддею при прийнятті оскарженого рішення, їм була надана належна правова оцінка про те, що наявні правові підстави для накладення арешту на майно, з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій.
Слідчий суддя вірно прийшов до висновку, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що на даному етапі досудового розслідування існує необхідність в накладенні арешту на системні блоки , оскільки вони визнані речовими доказами, та мають суттєве доказове значення для кримінального провадження.
В зв`язку з вищевикладеним, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні обґрунтовані докази того, що вказане майно, на яке ухвалою слідчого судді накладено арешт, має суттєве доказове значення для кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та незаконність ухвали слідчого судді не підлягають задоволенню.
Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.
Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.
Доводи апеляційної скарги про порушення прокурором строку на звернення із клопотанням до слідчого судді про арешт майна, про відсутність повноважень у співробітників підрозділу кіберполіції брати участь у досудовому розслідуванні кримінальних проваджень, пов`язаних із незаконними з електронними грошима, не долучення до клопотання матеріалів банківських органів, що підтверджують операції ОСОБА_7 із електронними грошима не можуть бути прийняті апеляційним судом, адже були спростовані в ході апеляційного перегляду.
Стороною захисту не надано жодного доказу щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскарженого судового рішення та необхідності відмовити у накладенні арешту на майно.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржене рішення слідчого судді постановлене у чіткій відповідності до положень кримінального процесуального Закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим така апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржена ухвала без змін.
Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000096 від 12.02.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.200 КК України без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4