н.п.1-кп/599/4/2020
Справа № 599/1207/19
В И Р О К
Іменем України
19 листопада 2020 року

Зборівський районний суд Тернопільської області
в складі головуючого суду судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю сторін:
обвинуваченого ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові кримінальне провадження № 0000059 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживаючий АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не одружений, з вищою освітою, не працюючий, раніше не судимий, обвинувачується за ч.2 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 11 березня 2019 року біля 11 год. 00 хв., керуючи автомобілем ВАЗ - 21104 д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі М-09 сполученням «Тернопіль-Львів-Рава-Руська» у напрямку з м. Тернопіль у м. Львів на 35 км + 135 м автодороги, під час руху не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та умовами, не реагував на їх зміну та не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) ПДР України, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрози безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, а також завдавати матеріальних збитків. В результаті таких дій ОСОБА_3 , виконуючи обгін вантажного автомобіля, що рухався в попутному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху та перед початком маневру обгону і зміною напрямку свого руху ліворуч, не подав завчасно (за 150-200 м) сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також, що смуга зустрічного руху, на яку він виїхав вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, чим грубо порушив вимоги пунктів: 9.2(б), 9.4, 10.1, 14.2(в) ПДР України.
Рухаючись по зустрічній смузі руху ОСОБА_3 , в порушення вимог п.11.3 ПДР України, вчасно не повернув на свою смугу руху, тим самим не надав перевагу в русі автомобілю «Тойота Ярис» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , яка рухалась в межах смуги руху в м.Тернопіль. Уникаючи зіткнення ОСОБА_5 застосувала гальмування та виїхала на праве узбіччя. Аналогічно ОСОБА_3 змінив напрямок руху, виїхав на ліве узбіччя де допустив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_5 . В результаті зіткнення транспортних засобів потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушеня правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що в зазначений в обвинувальному акті час, керуючи автомобілем ВАЗ - 21104 д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі сполученням «Тернопіль-Львів-Рава-Руська» рухався в напрямку з м. Тернопіль у м. Львів. Наздогнавши великоваговий автомобіль намагався здійснити його випередження. З цією мето виїхав на зустрічну смугу руху. Коли порівнявся з автомобілем, обгін якого здійснював, несподівано побачив, що назустріч рухається інший автомобіль. З метою уникнення зіткнення з`їхав на ліве узбіччя дороги. Проте такий самий маневр застосував водій зустрічного автомобіля, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Ділянка дороги на якій здійснював обгін, відповідно до Правил дорожнього руху дозволяла такі дії, оскільки позначена переривчастою лінією. Проте сама дорога має видолинок (ложбину), що не дозволяє водію, який здійснює обгін побачити чи вільна в цей час смуга руху, що є однією з причин аварії. Про вчинене шкодує, оскільки в результаті аварії став інвалідом другої групи, втратив роботу. Відшкодувати збитки заподіяні потерпілій не має змоги через відсутність коштів.
Крім власного визнання вини, його вина доведена доказами зібраними в ході судового розгляду.
Так, потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що вона в зазначений в обвинувальному акті час рухалась автомобілем «Тойота Ярис» д.н.з. НОМЕР_2 з м.Львів в м.Тернопіль. В`їхавши на територію Зборівського району та проїхавши, ще декілька кілометрів, рухаючись із швидкістю біля 80-90 км. побачила, що на зустріч їй, по її смузі руху, обганяючи вантажний автомобіль, рухається автомобіль зеленого кольору. З метою уникнення зіткнення, прийняла ліворуч виїхавши на ліве узбіччя. Проте водій зустрічного автомобіля також виїхав на узбіччя, де відбулося зіткнення. Якщо б водій зустрічного автомобіля продовжив рух по проїжджій частині дороги зіткнення вдалося б уникнути. В результаті ДТП отримала тяжкі тілесні ушкодження, тривалий час перебувала на лікуванні та реабілітації. Зі сторони обвинуваченого будь-яких дій, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди протягом досудового слідства та судового розгляду не вживалися.
Згідно показів свідка ОСОБА_8 він у першій половині дня 11 березня 2019 року рухався автомобілем «Хюндай Санта Фе» д.н.з. НОМЕР_3 з м. Тернопіль в м.Львів. Проїхавши пост патрульної поліції в м. Зборів наздогнав автомобіль ВАЗ зеленого кольору. Попереду автомобіля ВАЗ також рухався великоваговий автомобіль типу «фура». На певному відрізку дороги автомобіль ВАЗ виїхав на зустрічну смугу руху та почав виконувати обгін фури. Через деякий час він зауважив, що автомобіль ВАЗ почав гальмувати, спрацювали покажчики задніх «стоп-сигналів» та змінювати напрямок руху ще більше ліворуч з подальшим виїздом на ліве узбіччя. В цей час у полі зору з`явився автомобіль червоного кольору, який рухається по смузі руху в напрямку м. Тернопіль, тобто назустріч ВАЗ. Водій автомобіля червоного кольору, уникаючи зіткнення, також змінив напрямок руху та виїхав на праве узбіччя. Після виїзду ВАЗ та червоного автомобіля на ліве узбіччя по напрямку руху в м. Львів відбулося їх зіткнення. Після зіткнення він зупинився, підійшов до автомобіля червоного кольору, за кермом якого знаходилась жінка. Після чого повідомив про ДТП швидку допомогу. Дорога на якій сталося ДТП є рівною без будь яких значних ухилів. Також його автомобіль обладнаний реєстратором, і на момент події здійснювалася відео зйомка, диск якої ним добровільно видано слідчому.
Крім цього вина ОСОБА_3 доведена протоколом огляду місця події та схематичним планом до нього згідно яких місцем ДТП є автодорога М-09 сполученням «Тернопіль-Львів-Рава-Руська» 35 км + 135 м. Учасники ДТП автомобілі «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_1 та «Тойота Ярис» д.н.з. НОМЕР_2 . На лівій смузі руху дороги в напрямку м.Львів, виявлено сліди гальмування автомобілів ВАЗ і Тойота та зрив грунтово- щебеневого покриття лівого узбіччя. Також на лівому узбіччі виявлено осип пластику і скла та автомобілі в пошкодженому стані відстань між якими становить 1,6 м. (а.с.2-16 т.2).
Протоколом огляду оптичного диску відеозапису проведеного відео реєстратором, який встановлений на передньому склі автомобіля «Хюндай Санта Фе» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 встановлено, що попереду автомобіля з реєстратором рухається автомобіль ВАЗ та вантажний автомобіль. Водій ВАЗ, збільшуючи швидкість, не вмикаючи лівого поворота, змінив напрямок руху ліворуч та розпочав маневр обгону вантажного автомобіля з повним виїздом на смугу зустрічного руху. В процесі руху по зустрічній смузі водій ВАЗу застосовує гальмування (спрацьовують покажчики задніх «стоп-сигналів»), і далі змінює напрямок руху ліворуч з подальшим виїздом на ліве узбіччя. В цей час з`являється автомобіль червоного кольору, який рухається по своїй смузі руху, тобто назустріч ВАЗ. Водій автомобіля червоного кольору, уникаючи зіткнення, змінює напрямок руху та виїжджає на праве узбіччя. Після виїзду ВАЗ та червоного автомобіля на ліве узбіччя відбувається їх зіткнення. (а.с.18-26 т.2).
Відповідно до висновку експерта №4.6-161/19 зіткнення автомобіля «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_1 та «Тойота Ярис» д.н.з. НОМЕР_2 відбулось, у поперечному напрямку відносно елементів проїзної частини дороги на узбіччі, прилягаючому до смуги руху на м.Тернопіль. У повздовжньому напрямку в місці пошкодження (зриву) грунтово-щебеневого покриття узбіччя, зафіксованого у протоколі огляду місця події під умовним позначенням №4, тобто на смузі руху автомобіля Тойота (а.с.57-65 т.2).
Згідно висновку судово-медичного експерта №380 в ОСОБА_5 виявлено закриту травму живота з ушкодженням кишківника (відривом брижі клубової кишки, розривом брижі сигмоподібної кишки), розривом вільного краю великого сальника, крововиливу у тканину заочеревного простору та пошкодження м`яких тканин («між шкірою і апоневрозом Раневий канал») нижніх відділів живота, що поширюються «від крила лівої здухвинної кістки до бокової поверхні правого стегна», синців передньої черевної стінки і передньої поверхні грудної клітки, яка супроводжувалася внутрішньочеревною кровотечею та тяжкого ступеня крововтратою («біля 1,5 л.»), також травми голови у вигляді забою головного мозку легкого ступеня та закритого перелому кісток носа, «рвану», «різано-забійну» рану ділянки правого колінного суглоба (верхньої третини гомілки), які відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння і утворилися під час ДТП (а.с.35-39 т.2).
Таким чином, аналізуючи дані докази, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження.
Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р. №14 при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Таким чином суд, призначаючи покарання, приймає до уваги не тільки особу обвинуваченого, а саме, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання але і те, що ним вчинено кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких, а тому вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, проте в мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. В ході проведення досудового розслідування по справі проведено ряд експертиз, зокрема: дві судово - автотехнічні вартістю 1144 грн. та 1265,08 грн. та транспортно-трасологічну вартістю 1430 грн. Загальні витрати становлять 3839,08 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Під час досудового розслідування накладено арешт на майно, яке в подальшому визнано речовими доказами. Зокрема ухвалою слідчого судді Зборівського районного суду від 12 березня 2019 року на автомобіль «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення , яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Враховуючи, що речі на яке накладено арешт визнано речовими доказами, суд вважає що з метою вирішення їх долі, арешт накладений в ході досудового слідства слід скасувати.

По справі потерпілою ОСОБА_5 заявлено позов до обвинуваченого ОСОБА_3 та страхової компанії ПАТ «Страхова Група «ТАС», якою застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди в сумі 200000 грн. та 10000 грн. Позивачка посилається на те, що моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, заподіяних ушкодженням здоров`я в результаті дорожньо-транспотної пригоди та душевних стражданнях у зв`язку знищенням її майна, автомобіля «Тойота Ярис».

Суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня винуватості особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При цьому моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

ОСОБА_5 обґрунтовує моральну шкоду перенесеними моральними стражданнями, що викликані отриманими нею тілесними ушкодження у результаті ДТП.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, судом враховано вимоги розумності та справедливості, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої та позбавлення її можливості їх реалізації, встановлену вину обвинуваченого у ДТП, матеріальне становище обвинуваченого, в зв`язку з чим вважає, що суму відшкодування слід визначити в розмірі 100 000 грн.

ОСОБА_3 застрахував власну цивільно-правову відповідальність, пов`язану з експлуатацією автомобіля «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/74322716 від 19 листопада 2018 року страхова компанія ПАТ «Страхова Група «ТАС», зобов`язалась відповідати перед третіми особами в межах 200 000 гривень за шкоду, заподіяну їх життю та здоров`ю.

Крім того згідно з ч.22.3 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує потерпілому також моральну шкоду, яку останній зазнав у звязку з ушкодженням його здоров`я. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту відповідальності. Страхова компанія ПАТ «Страхова Група «ТАС», зобов`язалось відшкодувати шкоду, заподіяну здоров`ю третіх осіб, в межах ліміту відповідальності у розмірі 200 000 гривень. Розмір 5 відсотків цього ліміту становить 10000 грн. (200 000 / 100% * 5).

Прокурором в інтересах держави в особі Зборівської районної ради Тернопільської області заявлено позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 з тих підстав, що внаслідок отриманих ушкоджень вона знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 11 по 13 березня та 13 березня по 01 квітня 2019 року в хірургічному відділенні Зборівської центральної районної лікарні, сума витрат на стаціонарне лікування становить 11188,83 грн.

Положеннями ч.1ст.1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Частиною 3 ст.1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Таким чином, заявлені прокурором вимоги підлягають до задоволення та з обвинуваченого слід стягнути кошти в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст.371,373,374,376 КПК України,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 100 000 грн. моральної шкоди та в користь Зборівської районної ради Тернопільської області 11188,83 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої.

Стягнути в користь ОСОБА_5 із страхової компанії ПАТ «Страхова Група «ТАС» 10 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Державного бюджету України витрати на залучення експерта в сумі 3839,08 грн

Речові докази: автомобіль «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчика Зборівського відділення поліції Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області повернути ОСОБА_3 після вступу вироку в законну силу.
Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів через Зборівський районний суд.

Суддя Зборівського
районного суду ОСОБА_1