Справа № 646/1384/20
№ провадження 1-кп/646/594/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.12.2020 року м. Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002660 від 05.11.2019 відносно обвинуваченої
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки хутора Лиманський, Семикараковського району, Ростовської області, Російської Федерації, українки, громадянки України, з середньо спеціальною освітою, не заміжньої, маючої на утриманні дитину- ОСОБА_7 , 2016 р.н., не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судомої:
1.01 жовтня 2015 вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
2.24 лютого 2020 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
3.19 листопада 2020 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
06.10.2019, приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 знаходячись в одному із закладів з розпивання спиртних напоїв, за адресою м. Харків, пр. Гагаріна, 22 ,діючи умисно, повторно, з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, вважаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, в ході сумісного розлиття спиртних напоїв із незнайомим їй потерпілим ОСОБА_8 , побачивши на столі мобільний телефон ТМ «Samsung Galaxy J7 SM-J710 Black», належний потерпілому, скориставшись тим, що потерпілий відволікся, взяла зі столу вищевказаний мобільний телефон, вартістю згідно з висновком експерта №6/2709СЕ-19 - 1 963 грн. та поклала його до кишені своєї куртки, тим самим незаконно заволодівши ним.
Після цього, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникла та розпорядилась викраденим на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Потерпілий надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Цивільний позов не заявляє.
На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого їй діяння та пояснила про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останній обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна( крадіжці), вчиненій повторно.
Під час допиту обвинувачена ОСОБА_6 надала наступні свідчення: 06.10.2019, приблизно о 00 годині 30 хвилин, у закладі з розпивання спиртних напоїв, за адресою м. Харків, пр. Гагаріна, 22 , в ході розпивання спиртних напоїв з раніше їй не знайомим чоловіком таємно викрала мобільний телефон ТМ «Samsung» поклав його до кишені своєї куртки та потім розпорядилась вказаним майном на вказаний розсуд.
Показання обвинуваченої є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченій та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна( крадіжці), вчиненій повторно.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка хутора Лиманський, Семикараковського району, Ростовської області, Російської Федерації, українка, громадянка України, з середньо спеціальною освітою, не заміжня, має на утриманні дитину ОСОБА_7 , 2016 р.н., не працююча, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, раніше судима: 01 жовтня 2015 вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, 24 лютого 2020 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та 19 листопада 2020 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.
Обставинами, які згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченій, судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченій, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинила нетяжкий злочин.
Відповідно до досудової доповіді провідного старшого інспектора Ізюмського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_9 від 07.12.2020 року, оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середня та оцінка небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб має середній рівень. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний можливо та не становить високої небезпеки для суспільства.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій, її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку сторони обвинувачення, досудову доповідь, суд вважає, що її виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у вигляді позбавлення волі, з врахування ч. 4 ст. 70 КК України, згідно якої, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, застосовуються правила передбачені ч. 1-3 цієї статті, тому остаточне покарання ОСОБА_6 необхідно призначити шляхом повного поглинути покарання за вироком Ізюмським міськрайонним судом Харківської області від 19.11.2020 року та остаточно призначити у вигляді позбавлення волі, із звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, із покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлений.
Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.
Витрати на залучення експерта стягнути з обвинуваченої.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 10 ( десяти) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначене покарання, повністю поглинути покаранням за вироком Ізюмським міськрайонним судом Харківської області від 19.11.2020 року і остаточно призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у вигляді 4 років 10 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї в силу ст.76 КК України обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 6/2709СЕ-19 від 08.11.2019 року в розмірі 628, 04 грн.
Скасувати арешт накладений ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.02.2020 року мобільний телефон ТМ «Samsung J 7» в корпусі чорного кольору, imei НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 .
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: мобільний телефон ТМ «Samsung J 7» в корпусі чорного кольору, imei НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1