Справа № 706/310/18
Провадження № 1-кп/702/78/20
У Х В А Л А

16 листопада 2020 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді : ОСОБА_1

з секретарем судового засідання: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001546 від 15.09.2017

за участю сторін кримінального провадження

прокурора- ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні Монастирищенського районного суду Черкаської області знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , за ч. за 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав подану ним до канцелярії суду 29.09.2020 скаргу на незаконні дії органу досудового розслідування (в порядку ст.303 ч. 2 КПК України) підслідність.
Скарга мотивована тим, що підготовче судове засідання, в кримінальному провадженні згідно ухвали призначено на 28.09.2020.
Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України на даній стадії судового провадження під час підготовчого провадження можуть бути розглянуті скарги на рішення, дії чи бездіяльність органу досудового розслідування.
Вказують на наступні грубі та на думку сторони захисту умисні порушення кримінального процесуального законодавства України під час досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001546.
З моменту проведення незаконних обшуків у домоволодіннях за № АДРЕСА_1 , у період з 14.09.2017 органу досудового розслідування, СВ Уманського ВП ГУНП у Черкаській області достаменно було відомо з моменту внесення відомостей до ЄРДР, про місце вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309, 310 КК України, а саме с. Углуватка, Христинівського району, Черкаської області, однак всупереч чинного законодавства у рамках кримінального провадження рішення про визначення територіальної підслідності у відповідності до вимог ст. 218 КПК України за СВ Христинівського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області не приймалося, а отже і відповідно всі клопотання чи питання, пов`язані із необхідністю надання відповідних дозволів чи санкцій мав би вирішувати Христинівський районний суд Черкаської області, а не так як у даному випадку Уманський міськрайонний суд Черкаської області, що у свою чергу призвело до грубих порушень та настання тяжких наслідків як для ОСОБА_3 особисто так і для членів родини у вигляді завдання значної матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.
Таким чином, всі слідчі дії з 14.09.2017 здійснені з грубим порушенням встановленого кримінального процесуального Закону, що у свою чергу є порушенням прав і законних інтересів ОСОБА_3 .
Просить визнати проведені слідчі дії в рамках кримінального провадження № 0001546 після 14.09.2017 - істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод обвинувачених. Додатково в судовому засіданні пояснив, що вважає, що стадія підготовчого провадження не завершена, оскільки суд не перейшов до розгляду справи по суті, а тому у суду є можливість розглянути скаргу, яка подана в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечує, вважає її такою, що взагалі не може бути розглянута на даній стадії процесу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав скаргу захисника та просив її задоволити.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, скаргу на незаконні дії органу досудового розслідування, подану в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч.2 ст.22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності у кримінальному провадженні забезпечується у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законодавством України.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на їх оскарження визначено ч. 1 ст. 303 КПК України та який не містить вказівку на можливість оскарження дій та бездіяльності, які порушено скаржником в даній скарзі під час досудового розслідування.
Натомість, відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами ( п.24 ч. 1 ст. 3 КПК України).
Частиною 1 ст. 316 КПК України (Закінчення підготовчого провадження і призначення судового розгляду), передбачено, що після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.
Так, судом встановлено, та не заперечувалося сторонами кримінального провадження, що ухвалою суду 28.09.2020 призначено кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001546 від 15.09.2017, справа № 706/310/18 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310 КК України до судового розгляду.
Скарга на незаконні дії органу досудового розслідування (в порядку ст.303 ч. 2 КПК України) підслідність датована та надійшла на адресу суду 29.09.2020 (вх. № 3029/20), тобто після закінчення підготовчого провадження і призначення судового розгляду.
У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК України).
Зокрема відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Пунктом 3 частини 2 статті 304 КПК України встановлено, що скарга повертається, крім іншого, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Судом також враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких- не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі » від 19 червня 2001 року.
У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Крім цього, суд вважає за необхідне роз`яснити стороні захисту їх право на звернення до суду з клопотаннями про визнання доказів неналежними та недопустимими ( ст. 85, 87, 89 КПК України) в порядку та строки, передбачені КПК України, що не порушить загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
Враховуючи те, що у даному кримінальному провадженні проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду, дану скаргу подано на стадії судового розгляду, що не передбачено нормами чинного КПК України, питання про поновлення строків її подання, пропущених з поважних причин перед судом не порушувалося, а судом таких причин не встановлено, а тому суд застосовуючи аналогію права вважає за необхідне повернути скаржнику подану ним в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 303, 304, 372, 392 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Cкаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 на незаконні дії органу досудового розслідування ( в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України) підслідність, повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 18.11.2020 року о 10 год 30 хв.

Суддя ОСОБА_1