Ухвала

Іменем України
19 листопада 2020 року

м. Київ
справа № 2583/4959/18
провадження № 51-1229 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_5 ,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування зазначених судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків, оскільки її подано без додержання приписів ст. 427 КПК України.
Так, згідно ч. 4 ст. 427 КПК України, якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.
Згідно п. 1 та 2 ч. 1 ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
В той же час, захисником ОСОБА_4 на підтвердження своїх повноважень, додано копію доручення, зі змісту якого вбачається, що це доручення діє протягом строку затримання та/або тримання особи під вартою. Затримання особи та тримання її під вартою є запобіжними заходами, що застосовуються з метою та на підставах, визначених ст. 177 КПК України на стадіях досудового розслідування та судового провадження.
Таким чином, відповідно до положень КПК України, строк дії доручення сплив з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду, на підставі чого засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі. Отже, в порушення ч. 4 ст. 427 КПК, захисник належним чином не підтвердив свої повноваження на участь у кримінальному провадженні.
Також, у порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі не зазначено поштову адресу особи, яка подає касаційну скаргу.
При цьому, суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно із ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
У зв`язку із цим, особа, яка подає касаційну скаргу, заперечуючи законність постановленого у кримінальному провадженні судового рішення, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до положень ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Разом з тим, оскаржуючи вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_4 не обґрунтовує, які саме порушення вимог КПК України були допущені судом апеляційної інстанції.
Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі належного обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, у порушення вимог ч. 6 ст. 427 КПК України, захисник до поданої касаційної скарги не додав її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Згідно із ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Подана касаційна скарга не містить будь-яких застережень щодо цієї обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_5 залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії цієї ухвали.
Касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3