13.07.2020 Справа № 756/847/17
Унікальний № 756/847/17
Провадження № 1-кп/756/147/20
У Х В А Л А
13 липня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

додаткових присяжних ОСОБА_6 ,

за участю секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
09.07.2020 року через канцелярію суду від обвинуваченого ОСОБА_13 було подано клопотання про зміну йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на будь який інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, яке датоване 30.06.2020 року.

10.07.2020 року через канцелярію суду прокурором було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання, просив його задовольнити та обрати йому будь який альтернативний запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Вказав, що незаконно утримується під вартою, дане кримінальне провадження як і решта є сфальшованими замовними та політично направленими на його знищення та позбавлення його та його родини нерухомості та статків. Сторона обвинувачення не надає жодних достовірних та переконливих доказів щодо його причетності до даного інкримінованого йому злочину та до інших злочинів. Крім того, сторона обвинувачення навмисно затягує розгляд даного кримінального провадження, в тому числі перешкоджає апеляційному розгляду скарг сторони захисту, що не уможливлює реалізацію його права на ефективний захист в суді. Наведені стороною обвинувачення ризики є надуманими та необґрунтованими, зокрема, ризик втечі є лише припущенням сторони обвинувачення, при цьому звернув увагу складу суду, що у 2018 році добровільно повернувся на територію держави Україна. Об`єктивно маючи можливість скористатись свої правом та як громадянин Канади залишитись на території вказаної держави, повернувся до України маючи намір доводити свою невинуватість у вчиненні інкримінованих йому діянь. Ризик впливу на свідків також не доведено, оскільки стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження вказаного ризику. Далі вказав, що з незрозумілих підстав він утримується в умовах ізолятора тимчасового тримання де створенні для нього жахливі, нестерпні умови, йому не надається кваліфікована медична допомога, а саме ухвали суду щодо проведення належного медичного освідування не були виконанні, відповідно до законодавства України та до протоколів МОЗ України. Утримуючись в умовах ІТТ не має можливості отримувати повноцінну допомогу з боку захисників, оскільки порушується право на конфіденційне спілкування з адвокатами, ведеться тотальне спостереження за ним, в тому числі із застосуванням аудіо та відео фіксації, а знята інформація в подальшому передається в розпорядження Дядечку, який у свою чергу контролює всі кримінальні провадження, щодо нього. Звернув увагу суду присяжних, що стороною обвинувачення зухвало та грубо порушуються всі його Конституційні права та принижується його честь та гідність як людини та громадянина України. Більше того, незрозумілим залишається питання чому у конкретно даному кримінальному провадженні, державне обвинувачення підтримує військова прокуратура, якщо ні він, ні решта осіб у співучасті з якими він ніби то скоїв інкриміноване діяння не мають відношення до військової служби. Враховуючи, його соціальні зв`язки, бездоганну репутацію та позитивні характеристики, а також той факт, що тривалий час утримується під вартою, просив відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення та задовольнити подане ним клопотання, змінивши запобіжний захід на будь який альтернативний, а саме на заставу чи домашній арешт. При цьому, просив вирішити питання щодо надання йому належної медичної допомоги з урахуванням рекомендацій щодо повного його обстеження в умовах стаціонару, а також щодо належного його утримання в умовах слідчого ізолятора.

Захисник ОСОБА_10 підтримав ініційоване обвинуваченим клопотання та просив його задовольнити з підстав викладених у клопотанні, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, вказуючи, що ризики є надуманими та не відповідають дійсності, зазначив, що ОСОБА_13 не здійснював втечі з під варти та не переховувався від органів досудового розслідування чи суду. Також зазначив, що ОСОБА_13 утримується в умовах ІТТ з порушенням норм законодавства, внаслідок чого немає можливості ефективно здійснювати захист своїх прав та інтересів, оскільки проводиться безперервне відео та аудіо спостереження за останнім, крім того, позбавлений права на отримання медичної допомоги. Фактично умови в яких перебуває тривалий час ОСОБА_13 свідчить про безперервне катування останнього.

Захисник ОСОБА_11 просила задовольнити клопотання ОСОБА_13 , відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення, вказуючи, що ухвала слідчого судді Ворошиловського районного суду м.Донецька у 2013 році щодо надання дозволу на затримання ОСОБА_13 була прийнята з грубими та чисельними порушеннями норм КПК України, в тому числі і права ОСОБА_13 на захист. Наведений стороною обвинувачення ризик щодо знищення чи спотворення ОСОБА_13 доказів у даному кримінальному провадженні зазначається прокурором формально, оскільки доля речових доказів була вирішена згідно вироку Ворошиловського районного суду м.Донецька у справі щодо ОСОБА_14 , що підтверджується копією вироку, який в подальшому буде предметом дослідження у судовому засіданні у даному кримінальному провадженні, а тому ОСОБА_13 немає об`єктивної можливості знищити чи спотворити ревові докази. Ризик втечі не доведено належними та допустимими доказами. Звинувачення та підозра щодо ОСОБА_13 ґрунтується виключно на показах допитаного в якості свідка ОСОБА_15 , який нібито розкаявся, проте не можна сприймати покази останнього належними та допустимими доказами та не можна сприймати як щире розкаяння, оскільки з моменту самої події до надання ОСОБА_15 викривальних показань сплинуло багато часу. При розгляді даного кримінального провадження та інших кримінальних проваджень щодо ОСОБА_13 спостерігається тенденція навмисного затягування розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення з метою незаконного позбавлення ОСОБА_13 волі та безперешкодного заволодіння зацікавленими особами його майном.

Захисник ОСОБА_12 зазначив, що ОСОБА_13 тривалий час перебуває під вартою, а тому відповідно до положень ст. 49 КК України має бути негайно звільнений з під варти. Всі ризики перелічені стороною обвинувачення ґрунтуються на припущеннях і не доведені стороною обвинувачення при розгляді клопотання. Крім того, вказав, що ОСОБА_13 має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується та має бездоганну репутацію, крім того, вказав що ОСОБА_13 незаконно утримуючись в умовах ІТТ постійно наражається на катування, з метою незаконного позбавлення його та його родини нерухомості та статків, просив відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення та змінити ОСОБА_13 запобіжний захід на будь який альтернативний не пов`язаний із триманням під вартою.

Представник потерпілої ОСОБА_9 підтримав клопотання сторони обвинувачення, вказав, що це незмінна позиція потерпілої у справі, просив відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу.

Прокурор ОСОБА_8 категорично заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу, зазначив, що всі ризики, які перелічені в клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу актуальні на даний час.

Суд присяжних, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, продовжити або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно матеріалів кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_13 ухвалою Оболонського районного суду м. Києва було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до 19.07.2020 року.
Відповідно до п. 219 Рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви").
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. У справі «Смирнов проти Росії» визначено, що наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З огляду на наведене, суд присяжних не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, наданий час є актуальними.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, дані про особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_13 має громадянство інших країн (Республіки Грузії та Канади), те, що він тривалий час переховувався від слідства та суду та перебував у розшуку, здійснивши втечу з- під варти, те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що спричинило загибель людини, те, що відносно ОСОБА_13 наявні й інші кримінальні провадження, за якими він обвинувачується також у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що ОСОБА_13 схильний до вчинення злочинів, суд присяжних вважає, що на даний час строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності між повагою на його особисту свободу та публічними інтересами, що випливають з прав потерпілих на захист від особливо тяжкого кримінального правопорушення, на охорону їх прав та законних інтересів і забезпечення швидкого та повного розгляду даної справи, а тому, на переконання суду присяжних, на даному етапі необхідно продовжити ОСОБА_13 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, у тому числі і домашній арешт, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того, суд присяжних, при продовженні строку тримання під вартою, враховує і стадію даного судового провадження, те, що докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджені у повному обсязі, а за таких обставин залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, на що вказує характер протиправних дій, в яких ОСОБА_13 обвинувачується.

Доводи сторони захисту, що жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, не доведено і вони взагалі відсутні, є необґрунтованими. Окрім того, на переконання суду присяжних, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, хоча і дещо знизилися, але продовжують існувати, і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним у справі ризикам з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого та іншим обставинам, встановленим у справі.

Крім того, в судовому засіданні стороною захисту та ОСОБА_13 неодноразово наголошувалося про погіршення стану здоров`я ОСОБА_13 та ненадання йому належної медичної допомоги.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Відповідно до ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм, в тому числі і в державних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.

Отже, за необхідності медична допомога надається підозрюваним, обвинуваченим в умовах слідчого ізолятора.

Враховуючи викладене, суд присяжних, вважає за необхідне відреагувати на зазначене стороною захисту та ОСОБА_13 повідомлення шляхом надіслання відповідного судового рішення, та з метою усунення факту ненадання медичної допомоги в умовах слідчого ізолятору, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, доручити адміністрації Державної установи, в якій обвинувачений ОСОБА_13 утримується під вартою, забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження ОСОБА_13 із наданням належної медичної допомоги.

Відповідно до ч.3 ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Тому, суд присяжних, вважає за необхідне відреагувати на зазначені стороною захисту та ОСОБА_13 повідомлення про неналежне утримання останнього під вартою, порушення порядку та умов тримання під вартою, порушення його прав на захист, конфіденційне спілкування із захисниками, а також посиланнях останніх на систематичне катування обвинуваченого в умовах ІТТ, та доручити прокуратурі м.Києва провести перевірку викладених фактів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 206, 331, 372 КПК України, суд присяжних, -

У Х В А Л И В:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_13 про зміну йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 11.09.2020 року включно.
Ознайомити та вручити обвинуваченому під розпис копію ухвали про продовження запобіжного заходу.
В частині заявлених ОСОБА_13 заяв щодо ненадання останньому належної медичної допомоги та неналежних умов тримання під вартою в умовах ізолятора тимчасового тримання ГУ НП в м.Києві, направити листи до прокуратури м. Києва для організацій перевірок, та за наявності підстав для реагування у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2

ОСОБА_16 ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5