Дата документу 21.12.2020 Справа № 335/2327/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/1306/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/2327/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодара Запорізької області, громадянина України, який офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 206-2, ч. 3 ст. 206-2 КК України,

залишено без задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком до 26 січня 2021 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі (з доповненнями) прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 січня 2021 року включно до завершення строку досудового розслідування, посилаючись на те, що слідчий суддя при прийнятті рішення не взяв до уваги доводи, наведені у клопотанні, зокрема про те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, використовуючи погрози або авторитет схиляти їх до дачі неправдивих показань; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, а це свідчить про наявність передбачених КПК України підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2020 року про застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та відмовити слідчому у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що заявлені слідчим у клопотанні та встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є недоведеними.

Також апелянт вважає, що слідчий суддя при прийнятті рішення не врахував, що ОСОБА_7 жодним чином не ухилявся від участі у досудовому розслідуванні, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має батьків похилого віку, з яких наразі батько є тяжкохворим та потребує постійного догляду, що зумовлює необхідність постійного відвідування батьків та надання їм, у тому числі, матеріальної допомоги, проте, застосований запобіжний захід позбавить його цієї можливості, як і отримання засобів для існування.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційних скарг, вислухавши: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти апеляційної скарги захисника; підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 30 серпня 2019 року органом досудового розслідування внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000356 дані про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206-2, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

26 листопада 2020 року, ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 206-2, ч. 3 ст. 206-2 КК України.

26 листопада 2020 року старший слідчий СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотаннямпро застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно зі ст. 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України, та дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу ОСОБА_11 в їх сукупності, а застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як домашній арешт, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
З урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_11 покладених на нього процесуальних обов`язків.
За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід повною мірою забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Що стосується посилань прокурора на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то вони не спростовують можливості запобігання їм шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Твердження сторони обвинувачення про те, що підозрюваний ОСОБА_11 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, які визначені у ст. 2 КПК України, не можуть бути безумовною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про це просить прокурор.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Разом з цим, не заслуговують на увагу й доводи захисника про те, що заявлені слідчим у клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджені жодними доказами, оскільки згідно з матеріалами провадження ОСОБА_11 підозрюється, зокрема, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України, санкцією якої передбачено покарання на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини.

При цьому, колегія суддів вважає, що ризик переховування посилюється тим, що з метою ухилення від покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_11 підозрюється, останній може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового слідства або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Отже, наразі існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_11 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Поміж іншого колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_11 з допомогою невстановленої слідством особи матиме змогу незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, на думку колегії суддів, існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_11 , даних, що характеризують його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, батьків, які тяжко хворіють, застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2020 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком до 24 січня 2021 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: