ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2958/20 Справа № 214/2901/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, контрольне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні № 0000186,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10 ,
встановила:
Згідно до обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується у погрозі вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, у носінні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу та придбанні, зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

08 квітня 2020 року слідчим суддею Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 27 днів, тобто до 04 травня 2020 року, який в подальшому неодноразово продовжувався ухвалами Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2020 року та від 03 липня 2020 року.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на два місяці, тобто до 03 листопада 2020 року включно. У задоволенні клопотання захисника відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що обставини, за яких було продовжено тримання обвинуваченого під вартою, не змінилися. Так, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, обвинувачується у вчиненні умисних злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, не працює та не має міцних соціальних зв`язків, відносно нього розглядаються інші кримінальні провадження в Саксаганському районному суді м.Кривого Рогу, тому є підстави вважати про існування ризиків, що обвинувачений, знаходячись на волі, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, переховуватись від суду.

Обвинувачений не погодився з даним рішенням суду, вважає його незаконним.
Вказує, що оскаржувану ухвалу було постановлено без його участі, чим порушено право на захист. Він не був присутнім на судовому засіданні у зв`язку з поганим станом здоров`я, про що повідомляв суд у своєму клопотанні.

Вважає, що суд не міг посилатися на припущення прокурора про те, що він може впливати на свідків та переховуватися від суду.

Стверджує, що ризик переховування від суду є неактуальним, оскільки він сам заінтересований в якнайскорішому судовому розгляді, що б довести в законному порядку фальсифікацію справи.

Звертає увагу, що він постійно працював та займався ремонтами і хоча й неофіційно, але мав роботу та був провідним спеціалістом. Також у нього є неповнолітня донька 2003 року народження, але надати документи на підтвердження цього не має можливості, так як він знаходиться в установі виконання покарань.

Вказує, що його захисник не може отримати позитивну характеристику з місця його проживання, як і не може отримати документи про його захворювання, що на його думку свідчить про те, що призначений йому захисник діє не в його інтересах.

Зазначає, що його судимість давно погашена, а тому суд не міг враховувати її при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважала ухвалу законною та обґрунтованою.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Цією ж нормою на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, обвинувачується у вчиненні умисних злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, оскільки судовий розгляд не закінчено, приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.

Доводи апеляційної скарги про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Так, однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч. 1 ст. 178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 вже висунуто обвинувачення і призначено судовий розгляд у суді першої інстанції, не підлягають окремому вирішенню питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а суд повинен зважити на характер, тяжкість і наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та оцінити ризики, якщо прокурор доведе їх існування. При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд першої інстанції визнав такими, що не зменшилися від часу прийняття рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики того, що ОСОБА_6 може вчинити спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Колегія суддів вважає, що матеріали провадження містять дані, які доводять існування зазначених ризиків, зокрема з огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, за які передбачено покарання, в тому числі у виді позбавлення волі строком до 7 років, не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця роботи, відносно останнього в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають на розгляді інші кримінальні провадження, тому достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності тримання останнього під вартою, щоб завадити цьому.

Дослідивши належним чином матеріали провадження, дані, які характеризують особу обвинуваченого та інші, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, суд навів мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Тому підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_6 постійно працював та займався ремонтами і хоча й неофіційно, але мав роботу, не є безумовними підставами для відмови в продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Колегія суддів вважає, що ці обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Що стосується доводів обвинуваченого про безпідставне проведення судового засідання, під час якого продовжено строк тримання під вартою останньому без його особистої участі, то колегія суддів не вважає цю обставину такою, що беззаперечно свідчить про незаконність ухвали, адже з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 особисто відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції у зв`язку з поганим самопочуттям, а тому з врахуванням участі захисника обвинуваченого, котрий є професійним юристом, що є достатнім для переконання суду в тому, що він зможе забезпечити ефективний захист прав та інтересів ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене відповідно до норм процесуального закону, таким, яке ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження обвинуваченого, про які йдеться в поданій скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду, - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4