ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2017/20 Справа № 200/5376/13-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000342 від 04 грудня 2012 року, за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 повернено прокурору з підстав його невідповідності вимогам кримінального процесуального закону.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що інкримінуючи в обвинувачені ОСОБА_7 обидва способи вчинення шахрайства, а саме шляхом обману та зловживання довірою, орган досудового розслідування взагалі не зазначив які саме дії вчинив обвинувачений з метою обману потерпілого ОСОБА_10 , тобто які саме неправдиві відомості ОСОБА_7 повідомив потерпілому або приховав певні відомості, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою ведення ОСОБА_10 в оману тощо, як і не зазначив, яким чином ОСОБА_7 безпосередньо сприяв передачі йому майна ОСОБА_10 , адже, згідно обвинувачення факт надання потерпілим доручення про покладення грошових коштів на банківський рахунок став відомий ОСОБА_7 лише безпосередньо при ініціюванні цього питання особисто ОСОБА_10 , який за власним бажанням без будь-яких спонукань з боку обвинуваченого відав йому своє майно.
Крім того, суд вказав на те, що в обвинуваченні взагалі не зазначені обставини, які б розкривали інкримінований органом досудового розслідування ОСОБА_7 , такий спосіб заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 , як зловживання довірою останнього, адже про наявність конкретних довірчих стосунків між ними, які б наприклад випливали з дружніх або трудових відносин та були недобросовісно використанні обвинуваченим з метою заволодінням майном потерпілого чи правом на нього, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення нічого не вказано.
Також, суд дійшов висновку, що обвинувачення містить протиріччя стосовно моменту виникнення у ОСОБА_7 умислу на заволодіння майном ОСОБА_10 , зокрема, виходячи із такого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення слідує, що ОСОБА_7 знаходячись в офісному приміщенні за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шевченко, 53, вже мав умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілого, тобто ще до безпосередньої передачі ОСОБА_10 грошових коштів мав бути обізнаним про такий намір останнього, проте, в обвинуваченні взагалі не відображені обставини при яких обвинуваченому стало відомо про такі наміри потерпілого і обставини, при яких у нього виник злочинний умисел, що, у свою чергу, суперечить твердженню органу досудового розслідування про наявність у ОСОБА_7 умислу на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 саме до передачі цих коштів.
Таким чином, виходячи із викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення саме у такому вигляді, без зазначення конкретного часу виникнення мети заволодіння та розкриття способу заволодіння майном потерпілого, на думку суду, обвинувачення неконкретизоване, а отже, створює передумови до порушення права на захист обвинуваченого та перешкоджає призначенню судового розгляду.

В апеляційній скарзі та доповненнях до них прокурор просить ухвалу скасувати та повернути обвинувальний акт для розгляду в той же суд зі стадії підготовчого судового засідання.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Прокурор вважає, що обвинувальний акт відповідає положенням ст. 291 КПК України, а суд при ухваленні оскаржуваного рішення вийшов за межі судового розгляду та вдався в обговорення тих питань, які не вирішуються на цьому етапі кримінального провадження, зокрема пов`язаних з об`ємом обвинувачення та юридичною оцінкою дій обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат вказує на те, що вимоги ст. 291 КПК України органом досудового розслідування виконано, а некоректність формулювання обвинувачення не вказує на його відсутність. При цьому, надавати оцінку такому формулюванню під час підготовчого судового засідання суд не мав. Окрім цього, незаконним захисник вважає і проведення повторного підготовчого засідання. Адвокат зауважує, що підготовче судове засідання у провадженні було проведено у 2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська та він не встановив підстав для його повернення. Окрім наведеного, захисник вважає необґрунтованим також й повернення акта прокурора ОСОБА_9 , оскільки ця особа його не затверджувала та до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська не направляла.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу обвинувачення та не заперечував проти задоволення скарги захисту, обвинуваченого та його захисника, які підтримали скаргу захисту та не заперечували проти задоволення скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.
Вимогами ч. 1 ст. 316 КПК України встановлено, що після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що підготовче судове засідання у цьому провадженні проведено 28 травня 2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська та судом призначено його судовий розгляд.
З цього часу, до направлення кримінального провадження до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська здійснювався судовий розгляд.
Між тим, всупереч наведеним обставинам, суд призначив підготовче судове засідання у справі повторно, за результатами якого повернув обвинувальний акт прокурору, що не відповідає вимогам закону та суперечить змісту ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2020 року, якою визначено підсудність даного кримінального провадження.
Таким чином, повертаючи обвинувальний акт, суд порушив вимоги ст. 314 КПК України та не врахував, що тривалий розгляд кримінального провадження порушуватиме права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд, в розумінні вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Окрім цього, як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції керувався виключно тим, що ним під час підготовчого судового засідання було встановлено суперечності, які ставлять під сумнів правильність викладу обставин провадження, формулювання обвинувачення та можуть вплинути в подальшому на висновки суду.
Проте, на переконання колегії суддів, хоча наведені недоліки і мають місце, однак в цілому не перешкоджають об`єктивному судовому розгляду, оскільки під час його здійснення можуть бути усунені з ініціативи прокурора в порядку ст. 338 КПК України, а в разі неможливості шляхом ухвалення відповідного судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4