Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

20 січня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 12 січня 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР № 0000301 від 03 жовтня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль, Костопільського району Рівненської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 12 січня 2021 року обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 12 березня 2021 року, без визначення розміру застави.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 покликається на порушення судом істотних порушень норм процесуального законодавства, внаслідок чого, на думку захисника, обвинувачений був позбавлений права на захист, а також на невмотивованість оскаржуваної ухвали суду в частині висновку про наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України та не врахування судом всіх обставин у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, зокрема, і стану здоров`я обвинуваченого та соціальних зв`язків.
Вказує про надуманість ризиків, зазначених прокурором в обґрунтування клопотання, зокрема, те, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, зважаючи на тяжкість можливого покарання, який (ризик), на думку захисника, не може бути встановлений на основі суворості можливого вироку, а також впливати на свідків, потерпілих шляхом погроз, вмовлянь чи переконань у дачі вигідних для нього, одночасно необ`єктивних показань, оскільки останні вже допитані.
Захисник також вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі оцінив міцність родинних та соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_6 , які є додатковим фактором, що знижують ризик переховування від суду обвинуваченого. Зазначає, що ОСОБА_6 одружений, разом з дружиною мають на утриманні малолітнього сина, батько обвинуваченого є пенсіонером та являється інвалідом, а тому потребує постійного догляду та піклування зі сторони своїх дочки та сина.
Просить скасувати ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 12 січня 2021 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та обрати останньому запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати помешкання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22 год. вечора до 07 год. ранку з покладенням на нього у відповідності до ч.5 ст. 194 КПК України наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні, перелік яких буде визначений стороною обвинувачення; здати на зберігання до відповідного уповноваженого органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право для виїзду з України; цілодобово носити засіб електронного контролю.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 було в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти наявним ризикам.
Так, як вбачається з матеріалів провадження суд першої інстанції свій висновок про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з яким погоджується і колегія суддів, мотивував тим, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, тому на переконання суду, перебуваючи на волі він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів у даному кримінальному провадженні. При цьому суд врахував характер вчиненого злочину, що призвело до загибелі людини, соціальний резонанс внаслідок вчинення даного злочину, дані про особу обвинуваченого, який одружений, на утриманні має малолітню дитину, постійне місце проживання та роботи, не судимий, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.
Колегія суддів не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником на користь обвинуваченого в апеляційній скарзі та на які наголошується у судовому засіданні апеляційної інстанції останнім і його захисником, які, зокрема, були предметом оцінки і судом першої інстанції, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Даних, які б перешкоджали утриманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.
Під час апеляційного розгляду, прокурор підтвердив існування зазначених у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність яких встановлено судом першої інстанції доведеним. Звернув увагу суду, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння (1,37 проміле), притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, потерпілі безпосередньо судом не допитані, останні у суді першої інстанції підтримали клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
За наведеного доводи сторони захисту про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та невиправданими.
Доказів на спростування висновків суду захисником та обвинуваченим не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 12 січня 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР № 0000301 від 03 жовтня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3