Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/746/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволені клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу та задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Первозванівка Кіровоградського району Кіровоградської області, українцю, громадянину України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого;
- 02.08.2004 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- 17.08.2004 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.ст. 70, 72 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
- 26.06.2009 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.121 КК України на 6 років позбавлення волі;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 12.00 год. 19 серпня 2020 року до 12.00 год. 17 жовтня 2020 року.

Цією ухвалою також продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

ВСТАНОВИЛА:
У провадженні Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № № 0000091 від 24.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України.

Під час судового розгляду прокурором заявлено клопотання про продовження строків тримання під вартою на 60 діб. Ризики, які були наявні при обранні даного запобіжного заходу, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України не змінились. Обвинувачений підозрюється у вчинені умисного особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено ч.1 ст.115 КК України виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Вважає, що обвинувачений може переховуватися від суду, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, які викривають його у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19.08.2020 обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 12.00 год. 19 серпня 2020 року до 12.00 год. 17 жовтня 2020 року, а обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що відповідно до абз. 5 п.20? Перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально. Також зазначив, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. У той же час, суд оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою. Крім того, відповідно до п.2 ч. 4 ст.183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 посилається на те, що зазначені прокурором в клопотанні ризики ні чим не підтверджуються, а також вказує, що свідки були вже допитані, не має наміру впливати на них. Крім того зазначив, що його вина не доведена, справа сфальсифікована, в основу обвинувачення покладені показання ОСОБА_10 , який є психічнохворим.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкції якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. У той же час, оцінив суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнав за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою. Крім того, відповідно до п.2 ч. 4 ст.183 КПК України, суд першої інстанції також вірно вказав, що не вбачає підстав для визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, який закінчується 31 серпня 2020 року, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшилися, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Враховуючи вище викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 з приводу того, що зазначені прокурором в клопотанні ризики ні чим не підтверджуються, а також те, що свідки були вже допитані, не має наміру впливати на них, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки обґрунтування зазначених ризики в повні мірі відображено в клопотанні прокурора та враховано судом першої інстанції при постановленні ухвали.

Доводи ОСОБА_8 з приводу того, що він не вчиняв інкриміноване йому кримінальне правопорушення, в основу обвинувачення покладено показання Нікітіна, який є психічнохворим, кримінальне провадження сфальсифіковане, будуть перевірені судом при розгляді кримінального провадження по суті.

Крім, того захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні надала довідку Кропивницької міської частини № 14 філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Кіровоградській області від 08.09.2020 №231, та вказала, що у ОСОБА_8 хронічний вірусний гепатит «С» лікування, якого не можливе в умовах установи попереднього ув`язнення.

Дані доводи захисника є необґрунтованими та безпідставними, оскільки згідно змісту вказаної довідки, ОСОБА_8 для встановлення діагнозу «хронічний вірусний гепатит С» йому необхідно пройти повне обстеження після, якого буде встановлено кінцевий діагноз, у разі його підтвердження та вирішення питання про доцільність противірусного лікування, хворі проходять лікування обов`язково в порядку черги та виділеному фінансуванню, окрім цього, в матеріалах справи відсутні інші докази про те, що медична допомога обвинуваченому не може бути надано в умовах установи попереднього ув`язнення.

Також захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що суд першої інстанції безпідставно розглянув продовження строку дії запобіжного заходу одноособово.

На переконання колегії суддів вказані доводи є та безпідставними, оскільки судом першої інстанції правильно зазначено в ухвалі, що відповідно до абз. 5 п.20? Перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально. Тому колегія суддів, доходить до висновку, що суд першої інстанції розглянув справу з урахуванням чинних на даний час вказаних перехідних положень.

Оскільки жодних переконливих доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції надано не було.

Крім того, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, останнім та його захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому ухвалу суду першої інстанції стосовно останнього від 19.08.2020, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу та задоволено клопотання прокурора, стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 12.00 год. 19 серпня 2020 року до 12.00 год. 17 жовтня 2020 року - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11 Ремез