Справа № 538/391/20
Провадження №1-кп/548/249/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2020 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника- адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №
№0000616 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рагулі Опанасенківського району Ставропільського краю Росія, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, не маючого на утриманні осіб похилого віку, освіта середня, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 у с.Лука Лохвицького району Полтавської області скоїв кримінальний проступокпри слідуючих обставинах.

Так, ОСОБА_4 01.11.2019 року близько 12:30 години прибув до належного ОСОБА_6 дачного господарства, розташованого в АДРЕСА_2 , на службовому автомобілі CHEVROLET NIVA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ПП «Стокос-Агроінвест», разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою розмістити оголошення на паркан вказаного господарства про його продаж. В подальшому ОСОБА_7 відчинивши ключем вхідні двері вказаного будинку разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_4 зайшли у середину будинку з метою огляду та виконання замірів кімнат із внутрішньої сторони.

Після цього ОСОБА_4 маючи раптовий умисел, направлений на крадіжку чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, з метою незаконної наживи, перебуваючи в коридорі вказаного будинку, розуміючи що він залишиться непоміченим, таємно, викрав 11 паперових ящиків у яких знаходився в упакованому господарем стані кухонний посуд у загальній кількості 210 одиниць, загальна вартість якого згідно висновків товарознавчих експертиз №№1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2128, 2129, 2130, 2131, 2132, 2133, 2134, 2135, 2136, 2137 склала 19 тисяч 453 грн. 67 копійок, які він переніс до службового автомобіля CHEVROLET NIVA, реєстраційний номер НОМЕР_1 та склав їх у багажному відділенні та на задньому пасажирському сидінні.

Після цього ОСОБА_4 дочекався повернення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і на викрадені ящики із посудом що знаходились у автомобілі вказав їм що взяв їх із дозволу. Розуміючи що він не буде викритий, продовжив свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поїхав із викраденим та перевіз його до господарства за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , таким чином розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну 19 тисяч 453 грн. 67 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив всі обставини скоєння кримінального проступку, свою вину в скоєному визнав повністю, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення, щиро розкаявся у скоєному, просить його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, в суді заявив, що сумнівів у достовірності доказів по справі, зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, не має, ніякі обставини не оспорює, обвинувачений і прокурор вважали недоцільним дослідження судом доказів, які ніким не оспорюються. За таких обставин після роз`яснень обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судове слідство по справі було обмежене допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження стосовно речових доказів, а також відомостей, які характеризують особу обвинуваченого.

Отже, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, а тому його дії вірно кваліфіковані за цією статтею Кримінального кодексу України.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ст. 185 ч.1 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують відповідно ст.67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не має.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальнийпроступок,за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки,діями обвинуваченого потерпілому не були спричинені тяжкі наслідки,а також враховуючи думку потерпілого ОСОБА_6 , який в письмовій заяві до суду вказав, що на суворій мірі покарання не наполягає, суд враховує також те, що шкода, завдана потерпілому, відшкодована.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про можливість та доцільність виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і досягне мети при призначенні йому покарання у виді громадських робіт.
У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст.69 КК України слід відмовити враховуючи велику суму викраденого.
Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, затрачені на проведення експертиз.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176-179, 369 - 371, 373 - 376, 394, 395 КПК України, суд
З А С УД И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та за цією статтею призначити йому покарання у виді 90 годин громадських робіт.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рагулі Опанасенківського району Ставропільського краю Росія, мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави кошти в сумі 34 228, 18 грн. в рахунок відшкодування витрат на залучення експертів для проведення експертиз.

Відповідно до ст.100 КПК речові докази по даному кримінальному провадженню
210 одиниць кухонного посуду, які знаходяться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_6 , передати йому у власність, анулювавши схоронну розписку.

Згідно зі ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області за виключенням оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.

Головуючий: ОСОБА_1