ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
законних представників
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12
потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14
законного представника
потерпілого ОСОБА_15
представника потерпілого ОСОБА_16
представника служби
у справах дітей ОСОБА_17
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівців від 25 червня 2020 року відносно обвинувачених:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, студента ІІ курсу Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернівецький професійний будівельний ліцей», раніше судимого вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.03.2019 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., яке 14.08.2019 року замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.2 ст.189 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, студента ВПУ №24 м. Заставна Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_3 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

_______________________________________________________________
ЄУНСС: 727/6069/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_18
Провадження №11-кп/822/380/20 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст.186 КК України

УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Шевченківського районного суду м.Чернівців від 25 червня 2020 року:
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.2 ст.189 КК України та призначено покарання:
-за ч.2 ст.189 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
-на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання (згідно вироку Першотравневого районного суду м.Чернівців від 20 березня 2019 року, зміненого на покарання виді 50 годин громадських робіт) більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді трьох років позбавлення волі;
-за ч.2 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;
-за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
-за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;
-на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі;
-на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді чотирьох років двох місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Вирішено цивільний позов стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 майнову шкоду в сумі 10474 грн.
Прийнято рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказаний вирок прокурор ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_6 та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання:
- за ч.2 ст.189 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Першотравневого районного суду м.Чернівців від 20.03.2019 року у виді штрафу у розмірі 50 н.м.д.г., заміненого 14.08.2019 року на 50 год. громадських робіт, більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 н.м.д.г.,
- на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі;
- на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно до відбування призначити покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Свої доводи обґрунтовує тим, що вирок суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, оскільки судом першої інстанції безпідставно застосовано ст.ст.75,104 КК України при призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 .
Вказує, що районним судом не враховано ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого ОСОБА_6 , кількість злочинів, вчинених ним, не відшкодування потерпілим заподіяної шкоди, ухилення від відбування покарання за попереднім вироком.
Не звернувши належної уваги на дані обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання, яке є явно несправедливим внаслідок його м`якості, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Районним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 30.12.2018 року приблизно о 18.00 годині на розі вулиць Головна та Ольги Гузар м. Чернівці. скориставшись станом потерпілого ОСОБА_19 , викликаного нанесенням йому тілесних ушкоджень іншою особою, маючи на меті заволодіння чужим майном, в рішучій формі вимагав у ОСОБА_19 передати йому грошові кошти в сумі 100 доларів США, з погрозою подальшого застосування насильства відносно нього у разі не виконання такої вимоги. Після чого, ОСОБА_6 забрав у потерпілого ОСОБА_19 мобільний телефон «iPhone5» чорного кольору в якості гарантії виконання ОСОБА_19 вимог. В подальшому ОСОБА_6 повернув потерпілому мобільний телефон, оскільки отримав від ОСОБА_19 частину грошей, а саме 1000 грн. Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішов, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим своїми діями заподіяв потерпілому ОСОБА_19 майнову шкоду в сумі 1000 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 23.04.2019 року приблизно о 16.40 годині перебував біля будинку №2 по провулку Ентузіастів м. Чернівці. Там він з метою особистого збагачення, направленого на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до потерпілого ОСОБА_13 та погрожуючи застосувати насильство, відкрито, ривком вирвав з руки потерпілого мобільний телефон марки «Apple iPhone» моделі «6 S 32 Gb», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 9544 грн. із захисним склом вартістю 130 грн., силіконовим чохлом червоного кольору вартістю 550 грн., сім-карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності не представляє, на рахунку грошових коштів не було.
Після чого, ОСОБА_6 , погрожуючи потерпілому ОСОБА_13 застосуванням насильства, змусив останнього провести його до свого місця проживання в квартиру АДРЕСА_4 . В квартирі ОСОБА_6 , застосувавши насильство, шляхом нанесення ударів в область голови та тулуба
ОСОБА_13 , заволодів двома парами навушників - фірми «Apple iPhone» білого кольору та фірми «Panasonik RP-HJE125» чорного кольору вартістю 250 грн., які належали потерпілому і знаходились на ліжку в одній з кімнат квартири, а також коробкою від мобільного телефону «Apple iPhone» моделі «6 S 32 Gb», що знаходилась на столі в тій же кімнаті, яка матеріальної цінності не представляє. Далі, обвинувачений ОСОБА_6 повторно застосував насильство до потерпілого шляхом нанесення ударів в різні частини тіла, з метою подолання опору останнього, спрямованого на припинення протиправних дій ОСОБА_6 . Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішов, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 10474 грн.
Також, ОСОБА_6 25.08.2019 року приблизно о 22.30 годині перебував на території незавершеного будівництва по вулиці Мізюна, 20 м. Чернівці. Переслідуючи мету незаконного збагачення, попередньо дізнавшись персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), ОСОБА_6 скористався відсутністю уваги зі сторони потерпілого та інших сторонніх осіб та з поверхні стола таємно викрав платіжну карту № НОМЕР_3 , емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», видану ОСОБА_14 . Дана карта в силу вимог ст.1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХІІ від 02.10.1992 року, п.п.1.27., 1.31. ст.1, п.15.2. ст.15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» №2346-ІІІ від 05.04.2001 року, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-ІІІ від 07.12.2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України №414 від 08.10.1998 року та ст.200 КК України, є офіційним документом.
В подальшому, 25.08.2019 року в період часу з 23.05 год. по 23.15 год. ОСОБА_6 , маючи у володінні раніше викрадену платіжну карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , належну потерпілому ОСОБА_14 , шляхом введення персонального ідентифікаційного номеру платіжної карти (пін-коду), встановленого на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, повторно, без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, таємно викрав з платіжної карти грошові кошти в сумі 6400 грн. шляхом зняття їх через банкомати АТ «Ощадбанк» А2500025 по вулиці Героїв Майдану, 22 м. Чернівці та АТ КБ «Приватбанк» САСV3059 по вулиці Героїв Майдану, 27 м. Чернівці. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішов, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду в сумі 6400 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 02.09.2019 року в період часу з 14.30 год. по 15.20 год. за попередньою змовою з ОСОБА_6 , направлену на таємне викрадення чужого майна, перебували на подвір`ї будинку АДРЕСА_5 . Виконуючи домовленість ОСОБА_7 через незачинені на замок двері проник в квартиру АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав ноутбук «Леново», серійний номер WВО 7260637 вартістю 2100 грн. із зарядним пристроєм до нього, що належить потерпілому ОСОБА_20 , а ОСОБА_6 в цей час залишався стояти біля вхідних дверей до квартири і спостерігав, щоб не з`явились стороні особи. Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_20 майнову шкоду на суму 2100 грн.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор, потерпілий ОСОБА_13 , законний представник потерпілого ОСОБА_15 , їхній представник ОСОБА_16 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити повністю.
Обвинувачений ОСОБА_6 , його законний представник ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_14 , представник служби у справах дітей ОСОБА_17 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити без змін вирок районного суду.
Потерпілі ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та законний представник потерпілого ОСОБА_21 не з`явилися в судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.
Відповідно до ч.4 ст.405 КПК, їхня неявка не перешкоджає подальшому розгляду апеляційної скарги прокурора, учасники апеляційного розгляду не заявляли клопотань про їх обов`язкову участь.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 30.12.2018 року приблизно о 18.00 годині перебував на розі вулиць Головна та Ольги Гузар м. Чернівці. Скориставшись станом потерпілого ОСОБА_19 , викликаного нанесенням йому тілесних ушкоджень іншою особою, маючи на меті заволодіння чужим майном, в рішучій формі вимагав у ОСОБА_19 передати йому грошові кошти в сумі 100 доларів США, з погрозою подальшого застосування насильства відносно нього у разі не виконання такої вимоги. Після чого, ОСОБА_6 забрав у потерпілого ОСОБА_19 мобільний телефон «iPhone5» чорного кольору в якості гарантії виконання ОСОБА_19 вимог. В подальшому ОСОБА_6 повернув потерпілому мобільний телефон, оскільки отримав від ОСОБА_19 частину грошей, а саме 1000 грн.
Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішов, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим своїми діями заподіяв потерпілому ОСОБА_19 майнову шкоду в сумі 1000 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 23.04.2019 року приблизно о 16.40 годині перебував біля будинку №2 по провулку Ентузіастів м. Чернівці. Там він з метою особистого збагачення, направленого на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до потерпілого ОСОБА_13 та погрожуючи застосувати насильство, відкрито, ривком вирвав з руки потерпілого мобільний телефон марки «Apple iPhone» моделі «6 S 32 Gb», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 9544 грн. із захисним склом вартістю 130 грн., силіконовим чохлом червоного кольору вартістю 550 грн., сім-карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності не представляє, на рахунку грошових коштів не було. Після чого, ОСОБА_6 , погрожуючи потерпілому ОСОБА_13 застосуванням насильства, змусив останнього провести його до свого місця проживання в квартиру АДРЕСА_4 . В квартирі ОСОБА_6 , застосувавши насильство, шляхом нанесення ударів в область голови та тулуба ОСОБА_13 , оскільки останній вимагав повернути викрадене в нього майно, заволодів двома парами навушників - фірми «Apple iPhone» білого кольору (входять до комплекції телефону «Apple iPhone» моделі «6 S 32 Gb») та фірми «Panasonik RP-HJE125» чорного кольору вартістю 250 грн., які належали потерпілому і знаходились на ліжку в одній з кімнат квартири, а також коробкою від мобільного телефону «Apple iPhone» моделі «6 S 32 Gb», що знаходилась на столі в тій же кімнаті,
яка матеріальної цінності не представляє.
Далі, обвинувачений ОСОБА_6 повторно застосував насильство до потерпілого шляхом нанесення ударів в різні частини тіла, з метою подолання опору останнього, спрямованого на припинення протиправних дій ОСОБА_6 .
Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішов, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 10474 грн.
Також, ОСОБА_6 25.08.2019 року приблизно о 22.30 годині перебував на території незавершеного будівництва по вулиці Мізюна, 20 м. Чернівці. Переслідуючи мету незаконного збагачення, попередньо дізнавшись персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), ОСОБА_6 скористався відсутністю уваги зі сторони потерпілого та інших сторонніх осіб та з поверхні стола таємно викрав платіжну карту № НОМЕР_3 , емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», видану ОСОБА_14 . Дана карта в силу вимог ст.1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХІІ від 02.10.1992 року, п.п.1.27., 1.31. ст.1, п.15.2. ст.15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» №2346-ІІІ від 05.04.2001 року, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-ІІІ від 07.12.2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України №414 від 08.10.1998 року та ст.200 КК України, є офіційним документом. Після чого, ОСОБА_6 покинув місце вчинення злочину та пішов в сторону вулиці Героїв Майдану м. Чернівці.
В подальшому, 25.08.2019 року в період часу з 23.05 год. по 23.15 год. ОСОБА_6 , маючи у володінні раніше викрадену платіжну карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , належну потерпілому ОСОБА_14 , шляхом введення персонального ідентифікаційного номеру платіжної карти (пін-коду), встановленого на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, повторно, без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, таємно викрав з платіжної карти грошові кошти в сумі 6400 грн. шляхом зняття їх через банкомати АТ «Ощадбанк» А2500025 по вулиці Героїв Майдану, 22 м. Чернівці та АТ КБ «Приватбанк» САСV3059 по вулиці Героїв Майдану, 27 м. Чернівці.
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішов, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду в сумі 6400 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 02.09.2019 року в період часу з 14.30 год. по 15.20 год. за попередньою змовою з ОСОБА_6 , направлену на таємне викрадення чужого майна, перебували на подвір`ї будинку АДРЕСА_5 . Виконуючи домовленість ОСОБА_7 через незачинені на замок двері проник в квартиру АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав ноутбук «Леново», серійний номер WВО 7260637 вартістю 2100 грн. із зарядним пристроєм до нього, що належить потерпілому ОСОБА_20 , а ОСОБА_6 в цей час залишався стояти біля вхідних дверей до квартири і спостерігав, щоб не з`явились стороні особи.
Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_20 майнову шкоду на суму 2100 грн.

Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши
учасників судового провадження в судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються фактичні обставини справи, доведеність вини обвинувачених, та призначене ОСОБА_7 покарання, висновки суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряються, колегія суддів перевіряє правильність призначення покарання ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіряючи доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості і неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, що вирок суду в цій частині не відповідає зазначеним вимогам.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи неповнолітньому ОСОБА_6 покарання і мотивуючи можливість звільнення від його відбування з випробування на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції зазначив дані про ступінь суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, дані, які характеризують особу винного, зокрема, те, що він є неповнолітнім, проживає з мамою та бабусею, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, наявність обставин, що пом`якшують його покарання вчинення злочину неповнолітнім, повне визнання вини та щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях за ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.2 ст.189 КК України, часткове визнання вини за ч.2 ст.186 КК України. Обтяжуючих обставин судом першої інстанції не встановлено.
Однак колегія суддів вважає, що наведена сукупність обставин не надавала підстав для висновку, що визначена ОСОБА_6 форма кримінальної відповідальності у виді звільнення від відбування покарання із випробуванням є справедливим та виваженим заходом примусу, а також, що вона забезпечить виправлення засудженого та попередить вчинення ним нових злочинів.
Із наведених у вироку суду першої інстанції висновків вбачається формальне врахування обставин, які впливають на призначення покарання, оскільки не було оцінено всіх обставин, які впливають на визначення форми відбування покарання, в їх сукупності, а надано перевагу одним обставинам над іншими.
Зокрема, у матеріалах кримінального провадження наявні дані, що свідчать про високу суспільну небезпечність особи обвинуваченого ОСОБА_6 та вчинених ним діянь, зокрема: застосування насильства до потерпілого ОСОБА_13 за епізодом ч.2 ст.186 КК України та погроза застосування насильства до потерпілого ОСОБА_19 за епізодом ч.2 ст.189 КК України, що не було оцінено районним судом у вироку.
Не надано судом першої інстанції і вмотивованої оцінки щодо кількості епізодів вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, що свідчать про його стійку протиправну поведінку та схильність до вчинення умисних кримінальних правопорушень.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 не відбув покарання, призначене вироком Першотравневого районного суду м.Чернівців від 20.03.2019 року, а доводи сторони захисту щодо неможливості виконання покарання у виді громадських робіт з підстав відмови установ ДЖКГ залучати до робіт неповнолітнього є необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні відповідні докази, не надала їх і сторона захисту.
Також, суд першої інстанції не врахував, що згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23.06.2016 року до ОСОБА_6 вже застосовувалися примусові заходи виховного характеру за фактом вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Наведені обставини свідчать у своїй сукупності про схильність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень та необґрунтованість застосування судом першої інстанції ст.ст. 75, 104 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 .
Згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.
Пунктом 2 ч.1 ст.413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції є також і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
Згідно п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки ОСОБА_6 призначено покарання із застосуванням ст.75 КК України, яка не підлягала застосуванню, а відтак призначено покарання, що є явно несправедливим внаслідок його м`якості, а тому вирок суду у в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.
При призначенні неповнолітньому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Неповнолітнім ОСОБА_6 вчинені кримінальні правопорушення, що, враховуючи положення ст.12 КК України, належать до злочинів невеликої, середньої тяжкості, а також тяжких злочинів.

Даними про особу обвинуваченого, умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих та рівень розвитку встановлено, що останній є неповнолітнім (т.2 а.п.129), раніше притягався до примусових заходів виховного характеру та кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів (т.2 а.п.131-132), проживає разом з мамою та бабусею (т.2 а.п.140), за місцем проживання характеризується позитивно (т.2 а.п.141), є студентом технічного навчального закладу «Чернівецький професійний будівельний ліцей», за місцем навчання характеризується посередньо, як особа, схильна до правопорушень (т.2 а.п.142), на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.п.138-139).
Згідно даних досудової доповіді, складеної органом пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 оцінюється як середній, чому також не надано оцінки вироку суду першої інстанції (т.1 а.п.44-47).
При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком органу пробації щодо можливості звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, оскільки наведені вище обставини свідчать про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та його схильність до вчинення нових умисних кримінальних правопорушень.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є вчинення злочину неповнолітнім.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 повне визнання вини та щире каяття, оскільки він повністю визнав вину за ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.2 ст.189 КК України, частково визнав свою вину за епізодом вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України та взагалі не визнав свою вину за ч.3 ст.185 КК України. Частково відшкодував в суді апеляційної інстанції потерпілому ОСОБА_14 заподіяну шкоду в сумі 2000 гривень. Іншим потерпілим у даному кримінальному провадженні шкода не відшкодована.
А тому, підстав для призначення неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, колегією судів також не встановлено, оскільки наявних обставин недостатньо для пом`якшення йому покарання та вони не свідчать про істотне зниження суспільної небезпечності особи обвинуваченого та вчинених ним діянь.
Також, наведені обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_6 положень ст.ст.75,104 КК України, а тому необхідно призначити реальне покарання у межах санкцій інкримінованих йому статей КК України.
Обставин, що обтяжують покарання, апеляційним судом не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, оскільки тільки реальне покарання є необхідним та достатнім для виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , сприятиме його перевихованню та запобігатиме вчиненню нових правопорушень як ним так і іншими особами.
Згідно ч.1 ст.379 КПК України, суд має право виправити допущені в судовому рішенні описки, очевидні арифметичні помилки.
Проте, не допускається виправлень чи описок в резолютивній частині судового рішення, якими змінюється вирішення питання по суті.
Тому, ухвала Шевченківського районного суду м.Чернівців від 30 червня 2020 року про виправлення описки в оскаржуваному вироку підлягає скасуванню як нікчемна.
Керуючись ст.ст.404,405,407,409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду м.Чернівців від 25 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання ОСОБА_6 .
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Першотравневого районного суду м.Чернівців від 20.03.2019 року у виді штрафу у розмірі 50 н.м.д.г. (850 грн.), заміненого 14.08.2019 року на 50 год. громадських робіт, більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання:
- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень у дохід держави.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно до відбування призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Взяти ОСОБА_6 під варту в залі суду негайно.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту взяття його під варту з 22 вересня 2020 року.
В решті вирок районного суду залишити без змін.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 30 червня 2020 року про виправлення описки у вироку Шевченківського районного суду м.Чернівців від 25 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 скасувати як нікчемну.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його оголошення та може бути оскаржений шляхом подання касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його оголошення, а засудженим який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

22.09.2020 року
(дата засвідчення копії)