Справа № 473/3345/20
Номер провадження 1-в/473/328/2020
УХВАЛА
Іменем України

"07" жовтня 2020 р. місто Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_3 ,
представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шахтарськ, Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 02.02.2016 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.121 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі; зараховано в строк відбування покарання термін знаходження під вартою з 02.05.2015 року по 05.05.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)», звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього пільги, передбаченої ст.81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення.
В судове засідання засуджений ОСОБА_5 не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи через адміністрацію ВК №72, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, тому із врахуванням позицій учасників процесу та положень ч.5 ст.539 КПК України судовий розгляд відбувся у відсутності засудженого.
Прокурор та представник ДУ «Вознесенська ВК №72» заперечували проти задоволення клопотання засудженого, зазначивши, що засуджений за весь період відбування покарання має 4 стягнення, 1 з яких яке є діючим, заохочень не має, не працевлаштований у майстерні установи за власним небажанням, участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі - не приймає, а тому своєю поведінкою засуджений не довів свого виправлення.
Дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив наступне.
ОСОБА_5 засуджений 02.02.2016 року вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва за ч.2 ст.121 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.
Згідно із характеристикою від 02.10.2020 року, наданою ВК №72, початок строку відбуття покарання засудженим ОСОБА_5 02.05.2015 року, закінчення строку відбуття покарання 28.04.2022 року.
В характеристиці вказано, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07.05.2015 року. Під час тримання у СІЗО м. Миколаєва вимог режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 19.05.2016 року ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)». За період відбування покарання характеризується наступним чином: має 4 стягнення, 3 з яких погашені у встановленому законом порядку, заохочень не має.
08.05.2018 року засуджений ОСОБА_5 розглядався на комісії відповідно до ст.82 КК України у вигляді обмеження волі. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення. Після розгляду комісією у порядку ст.82 КК України засуджений 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не має, не працевлаштований у майстерні установи за власним небажанням, участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі - не приймає.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання має 4 стягнення, 3 з яких погашені у встановленому законом порядку, заохочень не має. Останнє стягнення, яке є непогашеним і не знятим, було застосовано відносно засудженого у вигляді догани Н.У, за використання заборонених додатків на планшеті.
Вирішуючи клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом і за клопотанням засудженого.
Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Як вбачається із матеріалів особової справи та матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою не довів свого виправлення під час відбування покарання, так як він не працевлаштований через небажання працювати та не залучався до виконання суспільно-корисних робіт.
Протягом всього періоду відбуття покарання жодного разу не заохочувався. Засуджений має одне не погашене і не зняте стягнення, а протягом строку відбуття покарання відносно засудженого було застосовано ще три стягнення, які на момент розгляду справи судом погашені. Участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі засуджений не приймає.
Таким чином, дані про особу засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування ним покарання не свідчать про доведення його виправлення, тому клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.81 КК України, ст.537, ст.539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.
Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1