У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0003744

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, без зареєстрованого місця проживання, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2020 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 03 грудня 2020 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у відношенні ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_6 значний проміжок часу утримується під вартою. Кожний раз, при продовженні строку тримання під вартою, зазначаються однакові ризики. Проте, ці ризики нічим не підтверджені. Також не доведено, що запобігти ризикам неможливо за допомогою інших запобіжних заходів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження №0003744 у відношенні ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризик переховування обвинуваченого від суду через тяжкість покарання та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшився, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину під час умовно дострокового звільнення від відбування покарання, постійного джерела доходу не має.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не буде здатним забезпечити виконання покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 вересня 2018 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В подальшому Ленінським районним судом м. Миколаєва строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався.

Оскаржуваною ухвалою ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.12.2020 р.

Приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Висновки суду першої інстанції про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчините інше кримінальне правопорушення, - є правильними.

Про наявність зазначених ризиків свідчить те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, а також дані про особу ОСОБА_6 , який раніше судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З огляду на наявність вищевказаних ризиків, даних про особу обвинуваченого, суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, про що просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 грудня 2020, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3