Справа № 589/4390/19
Провадження № 1-кп/589/383/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тростянець Сумської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

24 серпня 2019 року близько 06:00 год. між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходилися на кухні будинку

АДРЕСА_3 , на ґрунті ревнощів виникла сварка, під час якої у ОСОБА_9 виник злочинний намір, направлений на позбавлення

життя ОСОБА_10 . В той час, коли ОСОБА_10 пішов з кухні до іншої кімнати будинку, ОСОБА_9 , взявши зі столу ніж

господарчо-побутового призначення, направився слідом за ОСОБА_10 . Після чого, перебуваючи у кімнаті будинку разом із ОСОБА_10 , маючи умисел на позбавлення життя останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння посягання на життя та здоров`я людини, розуміючи, що його суспільно небезпечними наслідками може бути спричинена смерть потерпілого і бажаючи її настання, завдав удар ножем в лобову область, внутрішню поверхню правого передпліччя, спричинивши легкі тілесні ушодження, та удар в область грудної клітини ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому тяжке тілесне ушкодження не сумісне із життям у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної порожнини з ушкодженням серця, яке супроводжувалось гострою внутрішньою і зовнішньою кровотечею з тампонадою серця, в результаті гострої крововтрати настала смерть ОСОБА_10 . Між вказаним пораненням і смертю ОСОБА_10 є прямий причинний зв"язок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що сім років співмешкав з потерпілою ОСОБА_6 . До загиблого ОСОБА_10 він ставився, як до власного сина: придбавав одяг та взуття, намагався влаштувати його на роботу, коли той відбував покарання - надсилав йому посилки. Також намагався виховувати: постійно йому казав, що треба слідкувати за собою, працювати, а не красти. Захищав ОСОБА_6 від сина, бо той, як звільнився з в`язниці, став агресивним - міг сваритись на матір та бити її. З ОСОБА_11 його познайомила дружина ( ОСОБА_6 ), ОСОБА_11 торгувала кавунами поряд з крамницею, де працювала ОСОБА_6 . ОСОБА_11 жила разом з матір`ю, і вони: він, дружина, ОСОБА_10 , допомагали їм по господарству. Однак, коли він кілька раз залишився ночувати у Раскосових, бо був втомлений, ОСОБА_6 приревнувала його до ОСОБА_11 , зібрала його речі та привезла їх до ОСОБА_12 , тому він і залишився жити у останніх. ОСОБА_10 то у ОСОБА_12 ночував, то у матері. Він (обвинувачений) їздив на заробітки в Росію. Був на заробітках з 14 травня по 13 серпня 2019 року. В ніч з 13 на 14 серпня 2019 року він повернувся з м. Москви, приїхав до ОСОБА_12 . Коли зайшов у будинок, то побачив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 сплять разом на одному дивані, а коли відкинув ковдру, то побачив, що вони голі. Всі дні по приїзду він жив у ОСОБА_12 . 23 серпня 2019 року зранку він поїхав в будинок на Східній в м. Шостка, щоб попиляти дрова, однак не знайшов своєї бензопили, також виявив, що з будинку зникли меблі, телевізор, які придбавав він за свої кошти. Він почав з`ясовувати, куди поділась його бензопила. ОСОБА_6 сказала, що син ( ОСОБА_10 ) здав її на металобрухт, а останній сказав, що бензопилу взяла мати. 23 серпня 2019 року вдень він зустрів ОСОБА_10 біля торгового місця ОСОБА_11 . Він (обвинувачений) почав казати ОСОБА_10 , що тому треба працювати, а не коло ОСОБА_11 «крутитись». На що ОСОБА_10 відповів, що йому і так на життя вистачає. Вони почали сваритись. Він (обвинувачений) пригрозив ОСОБА_10 , що заявить на нього в поліцію за крадіжку бензопили. ОСОБА_10 сів на велосипед та поїхав геть, а він (обвинувачений) поїхав на маршрутці до будинку ОСОБА_12 . Коли він туди прибув, там вже були працівники поліції, він пояснив, що в нього сварка з ОСОБА_10 через бензопилу. Працівники поліції підвезли його в місто і він ніч провів в парку, а під ранок пішов до Раскосових, щоб привести ОСОБА_10 в поліцію і щоб той розповів, куди подів бензопилу. Він (обвинувачений) відчинив хвіртку (мав свої ключі), а двері до будинку були не зачинені. Він зайшов у будинок, ОСОБА_10 був у кухні, сидів за столом, палив цигарку. Він (обвинувачений) почав з`ясовувати, де його бензопила, та знову пригрозив ОСОБА_10 , що «посадить» його. Вони стояли біля столу, на якому лежав ніж з прозорим руків`ям, і ОСОБА_10 хотів цей ніж взяти, однак він (обвинувачений) його випередив і схопив ніж першим. ОСОБА_10 сказав, що обвинуваченому нічого не вдасться, розвернувся та пішов у кімнату. Він (обвинувачений) з ножем у руках пішов слідом за ним. В кімнаті ОСОБА_10 нахилився над диваном, з -під подушки вихопив ножа, розвернувся і замахнувся зверху вниз на нього, тримаючи ніж у правій руці. Він ( ОСОБА_9 ) підняв ліву руку, захищаючись від удару, та вдарив ОСОБА_10 колодкою ножа по голові зі словами: «Ах ти такий, на мене з ножем!», а потім почав опускати руку з ножем вниз. Він (обвинувачений) тримав ніж у правій руці, зігнутій в лікті під прямим кутом, руку з ножем тримав при собі, випадів в бік ОСОБА_10 не робив та відступав від нього, тримаючи ліву руку весь час вгорі, а ОСОБА_10 , навпаки, на нього ( ОСОБА_9 ) наступав та намагався вдарити ножем і, наступаючи, напоровся на ніж, який тримав ОСОБА_9 (він відчув, що ніж на щось натикається). ОСОБА_10 закричав, сів на диван і нахилився, склавши руки на груді і продовжуючи тримати ніж у руці. (Згодом обвинувачений показав, що тримав ніж у витягнутій руці, а не зігнутій.) Він (обвинувачений) подумав, що поцілив ОСОБА_10 у руку, ще й сказав, що заживе, і свій ніж поклав на стіл. В цей час з сусідньої кімнати вийшла ОСОБА_11 та запитала, що відбувається. Він пояснив, що вони з ОСОБА_10 посварились, що ОСОБА_10 кидався на нього з ножем і сам трохи подряпався і не слід його ( ОСОБА_10 ) поки чіпати. Після цього до будинку зайшла мати ОСОБА_11 , яку він попрохав зробити йому кави. Коли та зробила каву, вони всі: він та Раскосови сиділи на кухні та пили каву. Потім він підійшов до ОСОБА_10 , щоб подивитись, як він. Це було хвилин через 5 після конфлікту. Однак, ОСОБА_10 не рухався і в нього був відсутній пульс. Він почав телефонувати в «швидку» та поліцію. В нього (обвинуваченого) не було жодного наміру не те, що вбити, а спричинити ОСОБА_10 будь-яку шкоду взагалі. ОСОБА_10 , коли намагався вдарити ножем обвинуваченого, сам напоровся на ножа, якого він (обвинувачений) тримав в руках. Зазначив, що ОСОБА_10 , хоча і був шульгою, але однаково добре володів обома руками.

Також зазначив, що хоч і мав інтимні стосунки з ОСОБА_11 , однак жодних ревнощів у нього до ОСОБА_10 не було, бо ОСОБА_11 він вважає аморальною жінкою: у неї було багато чоловіків і вона сама до нього чіплялась з пропозиціями «інтиму», як і її мати. Після його приїзду з Росії, інтимних стосунків у нього з ОСОБА_11 не було. А ОСОБА_10 він казав, що така жінка, як ОСОБА_11 , йому не потрібна і останній з цим погоджувався.

Зазначив, що свідки ОСОБА_12 його обмовляють з метою, щоб його посадили у в`язницю, бо вони мають низькі моральні якості.

Також обвинувачений попрохав пробачення у потерпілих, що так трапилось, що загинув їхній син і брат, однак, ще раз підкреслив, що його вини в цьому не має. Цивільний позов не визнав, зазначивши, що за його кошти був зроблений ремонт в будинку ОСОБА_6 та придбані побутова техніка і меблі, які потім забрала собі ОСОБА_7 .

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що вона рідна сестра загиблого ОСОБА_10 . ОСОБА_9 співмешкав з її матір`ю ОСОБА_6 близько 5 років до січня-лютого 2019 року. Жили вони по вул. Східній, а потім мати вигнала ОСОБА_9 і він почав жити у АДРЕСА_4 . Як там у нього складалось життя, їй нічого про це не було відомо. Вже згодом вона дізналась, що ОСОБА_9 деякий час співмешкав з ОСОБА_11 , а потім він поїхав в Москву на заробітки. З братом у неї стосунки складались по різному: близько року вони не спілкувались, бо, була ситуація, коли обвинувачений вдарив її електрошокером, а брат і мати її не підтримали - стали на бік ОСОБА_9 . Напружені стосунки були і у брата з матір`ю: мати сварилась, що він живе з ОСОБА_11 , а брат міг лаятись на матір, підіймав на неї руку. Але потім вона ( ОСОБА_7 ) з братом помирилась і десь з липня 2019 року вони почали спілкуватись. Брат співмешкав з ОСОБА_11 і скаржився, що ОСОБА_9 не дає їм життя. Брат розповідав, що ОСОБА_9 їм погрожував, навіть просив, щоб її (потерпілої) чоловік допоміг йому вигнати ОСОБА_9 з будинку ОСОБА_12 . 24 серпня 2019 року їй подзвонила ОСОБА_11 та сказала, що ОСОБА_9 вбив ОСОБА_13 ( ОСОБА_10 ): що спочатку ОСОБА_9 оглушив ОСОБА_13 ударом по голові, а потім ударив ножем і після цього не дозволяв їй ( ОСОБА_11 ) викликати «швидку», чекаючи поки ОСОБА_13 помре. Також зазначила, що її брат був шульгою, тому не міг тримати ніж в правій руці. Позов підтримала, просила задовольнити. Зазначила, що витрати на поховання брата здійснила вона, позичала кошти.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що загиблий - ОСОБА_10 її син, а обвинувачений ОСОБА_9 її колишній співмешканець. 24.08.2019 близько 14-ї подзвонила ОСОБА_11 та сказала, що ОСОБА_9 вбив ОСОБА_13 , поки той був сонний. Потім ОСОБА_11 приїхала до них, розповіла, що прокинулась від крику, вийшла і побачила, що ОСОБА_13 падає. Що в будинку були вони втрьох: ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , що ОСОБА_9 вбив у ході бійки. Також потерпіла показала, що не схвалювала відносини сина з ОСОБА_11 , через що і виникали сварки між нею і сином. Вважає, що ОСОБА_11 жила з її сином, бо їй це було вигідно вона оформила на нього кредити. З квітня 2019 року і по день загибелі сина вона (потерпіла) з ним не спілкувалась. Син мав запальний характер, який ще й погіршився, коли він побув у в`язниці: звільнився він в жовтні 2018 року. Син міг на неї підняти руку: так, вона приїжджала до нього до ОСОБА_12 , прохала допомогти їй - нарубати дров, а він її побив, при цьому ОСОБА_15 його ще й під`юджувала. Також син якось напав на неї на вулиці: забрав телефон, почав душити. Вона зверталась з цього приводу в поліцію. ОСОБА_9 захищав її від сина, сварив того і наполягав, щоб той йшов працювати. Вона співмешкала з ОСОБА_9 з 2013 року по січень 2019, а потім ОСОБА_9 мешкав у Раскосових. Він допомагав ОСОБА_12 робив там ремонт і залишався ночувати. Вважає, що ОСОБА_9 вбив її сина обороняючись, що це була самооборона. Також зазначила, що син був шульгою, але багато речей міг робити обома руками, зокрема, писав правою рукою і, коли забивав цвяхи, тримав молоток у правій руці. Щодо позову зазначила, що його не підтримує.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що знає обвинуваченого з 2017 року їх познайомила ОСОБА_6 , а загиблого ОСОБА_10 знала з 2018 року. З ОСОБА_10 вона співмешкала з весни 2019 року. Вона працює продавчинею кавунів та динь. 23 серпня 2019 року вона була на своєму робочому місці торгівельна ятка по вулиці Короленко в м. Шостка, коли приїхав на велосипеді ОСОБА_9 , посидів деякий час поряд з нею десь до 12- ї години і поїхав. Потім він приїхав знову десь після 17-ї години, в цей час з нею був ОСОБА_10 , який допомагав завантажувати кавуни. ОСОБА_9 почав звинувачувати ОСОБА_10 , що той викрав бензопилу обвинуваченого і пригрозив подати заяву про крадіжку до поліції. Вона запитала у обвинуваченого, чому він вирішив, що саме ОСОБА_10 її вкрав. Обвинувачений почав запитувати навіщо вона заступається за ОСОБА_10 , невже вона збирається з останнім жити. На що вона відповіла, що вже живе з ОСОБА_10 і далі буде з ним жити. Після цих слів ОСОБА_9 розлютився, почав нецензурно лаятись, кричати, що не дасть їм жити разом, погрожував. При цьому ОСОБА_9 схопив ніж, що лежав у неї на прилавку для нарізання кавунів та динь. Вона (свідок) почала казати обвинуваченому, щоб той поклав ніж на місце. В цей час підійшла жінка похилого віку, придбала диню і ОСОБА_9 сказав, що ще повернеться і поїхав. Потім вона (свідок) вже після восьмої години їхала на маршрутці додому та побачила на зупинці біля м`ясокомбінату ОСОБА_9 , який заглядав у вікна маршруток. Вона зателефонувала своїй матері та попросила викликати поліцію до них додому. На шляху від зупинки її зустрів ОСОБА_10 і вони разом пішли додому. Трохи згодом приїхала поліція і вона написала заяву, що ОСОБА_9 її переслідує. В цей час прийшов ОСОБА_9 і при працівниках поліції почав погрожувати та лаятись. Так, на її адресу і її матері він викрикував образи, а ОСОБА_10 сказав: «Тобі не жити». Працівники поліції сказали, щоб вони не хвилювались, і що ОСОБА_9 вони будуть тримати у відділку до ранку та поїхали. Після цього вони повечеряли, ОСОБА_10 задрімав, а вона дивилась телевізор, а потім, щоб не тривожити його, вирішила лягти спати в іншій кімнаті. Прокинулась вона на світанку від якогось крику. Вона вискочила в іншу кімнату і побачила ОСОБА_9 , який тримав у одній руці сокиру, а в іншій ніж. ОСОБА_10 стояв, тримаючи руки чи то на боці, чи то на груді. Матері в будинку не було. В неї (свідка) в руках був мобільний телефон і вона хотіла викликати «швидку», а обвинувачений сказав їй: « ОСОБА_16 , тільки рипнись». Вона кричала і плакала, просила обвинуваченого дозволити подзвонити в «швидку», але обвинувачений заборонив. ОСОБА_9 сказав їй, що хотів їх усіх порішити, а самому повіситись. В цей час зайшла її мати до будинку і ОСОБА_9 їй також сказав: «Рипнешся - я вас усіх завалю..». ОСОБА_10 опустився на коліна, він був ще живий і ніби схлипував. Потім ОСОБА_9 всадив її і матір на ліжко і наказав сидіти. Обвинувачений не давав їй підійти до ОСОБА_10 і на її прохання викликати лікарів сказав, що сам знає, коли їх викликати. Обвинувачений пропонував відрізати ОСОБА_10 статевий орган їй на пам`ять. Приказував, що він багато свиней зарізав, то хай і ОСОБА_10 здохне, як свиня. Потім вона попрохала у обвинуваченого дати їй покурити, він дозволив і вона сиділа в кухні курила цигарку одну за одною. Поки вона курила, ОСОБА_9 їй приказував, що вона має розказати поліції, а саме: що вона має сказати, що вони разом випивали і почалася сварка, і що ОСОБА_10 хотів його (обвинуваченого) вдарити, а той захищався. Потім ОСОБА_9 зателефонував в поліцію і повідомив, що вбив людину. Після цього він дозволив їй вийти в туалет, а матері піти подоїти кіз. Коли вона повернулась до будинку, то побачила, що ОСОБА_9 витирає з леза ножа кров об якусь ганчірку. Вона не бачила, як обвинувачений підкладав ніж в руку ОСОБА_10 , про це їй розповіла мати, яка повернулась в будинок раніше за неї. До приїзду поліції обвинувачений їй погрожував, що якщо вона стане казати зайве, то він знайде зеків, які спалять її та матір. Скільки часу тривали всі ці події вона не може сказати. Зазначила, що не все пам`ятає, бо була в шоковому стані.

Також додала, що жодних інтимних стосунків у неї з ОСОБА_9 не було, хоча він цього бажав і натякав їй. З ОСОБА_6 вона товаришувала, у них були добрі стосунки: потерпіла і ОСОБА_9 їй допомагали в городі, по господарству. Однак, коли почали залишатись у неї ночувати ОСОБА_10 і ОСОБА_9 вони (свідок і потерпіла) розсварились, з боку ОСОБА_6 на її (свідка) адресу почались претензії. З речей в будинку був тільки одяг обвинуваченого. Чому він з заробітків приїхав до її будинку не знає, вона постійно казала ОСОБА_9 , щоб той повертався до ОСОБА_6 . Відносини між обвинуваченим і ОСОБА_10 були нормальні, однак, починаючи з 13.08.2019 були скандали кожного дня. 14 серпня 2019 року вона викликала поліцію, бо ОСОБА_9 кидався її душити, однак, не пам`ятає чи приїжджала тоді поліція чи ні. ОСОБА_10 обвинувачувався у вчиненні крадіжки і десь за 2-3 дні до загибелі ОСОБА_9 підслухав його розмову з адвокатом та потім погрожував ОСОБА_10 , що тому жодний адвокат не допоможе, він (обвинувачений) все одно його посадить. Жодних грошей їй ОСОБА_9 не давав і в будинок нічого не купував. ОСОБА_10 може охарактеризувати як спокійну і добру людину, ножів останній при собі ніколи не носив і не тримав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , показала, що живе разом з донькою ОСОБА_11 по АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 та ОСОБА_9 приятелі її доньки, вони допомагали їм (свідкам). ОСОБА_9 допомагав їм по господарству, залишався у них ночувати, посилаючись на сварки з ОСОБА_6 . А після розриву з ОСОБА_6 з січня 2019 року став у них жити. З грудня 2018 року до них почав приходити ОСОБА_10 , який звільнився з місць позбавлення волі, та також почав їм допомагати по господарству, залишатись у них ночувати, бо не вживався з матір`ю та виганяла сина з дому. Також певний час ОСОБА_9 і ОСОБА_10 жили у них, переховуючись від поліції. Донька почала співмешкати з ОСОБА_10 десь з липня 2019 року, але ОСОБА_9 хотів, щоб ОСОБА_17 ( ОСОБА_11 ) жила з ним, а вона відмовилась, і після цього він почав погрожувати доньці. З травня 2019 року ОСОБА_9 був на заробітках в Росії, а повернувся в серпні 2019 року. Вранці 14.08.2019 почала гавкати собака, вона (свідок) підійшла до хвіртки, побачила, що прийшов ОСОБА_9 . Вона сказала йому, що не впустить і щоб він йшов на Східну, де жив раніше. ОСОБА_9 відштовхнув її і пішов у будинок, де спали разом ОСОБА_10 та її донька. Почав там кричати і лаятись, та казати ОСОБА_10 , що попереджав, щоб він ( ОСОБА_10 ) не ліз до ОСОБА_17 . Потім вона чула їх розмову і донька казала ОСОБА_9 , що жити з ним не хоче і не буде, а буде жити з ОСОБА_10 . ОСОБА_9 на це відповів, що він їм жити не дасть. 23 серпня 2019 року ввечері їй зателефонувала донька та сказала, що боїться йти додому, бо ОСОБА_9 їй погрожував, бо вона заступалась за ОСОБА_10 . Донька попрохала її викликати поліцію та не пускати ОСОБА_9 в будинок, якщо той прийде. Після розмови з донькою вона зателефонувала в поліцію - це було десь о 17-й годині і тут приїхав на велосипеді ОСОБА_9 , сказав, що вони ще гірші, ніж ОСОБА_6 та поїхав. Близько 19-ї години приїхала поліція, доньки ще не було вдома вона якраз зателефонувала та сказала, що вже йде додому і що ОСОБА_9 заглядав у маршрутки виглядав її. ОСОБА_10 зустрів доньку з маршрутки і потім вони ( ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ) написали заяви про погрози з боку ОСОБА_9 та віддали поліцейським. В цей час приїхав ОСОБА_9 і працівники поліції сказали, що забирають його у відділок до ранку. ОСОБА_9 почав нецензурно лаятись на їх (свідків та ОСОБА_10 ) адресу. Після того, як поїхала поліція, вони повечеряли та дивились телевізор. ОСОБА_10 заснув в першій кімнаті на ліжку, де зазвичай спить вона (свідок), ОСОБА_18 лягла спати в іншій кімнаті. А вона лягла спати також в першій кімнаті, де і ОСОБА_10 , на інше ліжко. Прокинулась вона близько 05-ї ранку та пішла порати господарство. Близько 06-ї ранку вона підійшла до веранди будинку та почула як кричить її донька: « ОСОБА_19 мені викликати швидку допомогу». Вона (свідок) зайшла у будинок та побачила, що ОСОБА_10 стоїть колінами на підлозі, а обличчям лежить у подушку, одна рука його була зігнута, а інша звисала. Вона пройшла в іншу кімнату та побачила ОСОБА_9 , який стояв з ножем у руці (крові на ножі вона не бачила, ніж був з зеленою ручкою з малюнком у виді троянд), а в іншій руці тримав мобільний доньки. Сокири в руках у ОСОБА_9 не було, сокира стояла в дальній кімнаті, як вона опинилась в будинку, не знає. Донька сиділа на дивані та кричала, щоб обвинувачений дав їй викликати «швидку». У неї (свідка) телефону при собі не було, він лежав в цій же кімнаті на столі. Вона хотіла вийти з кімнати, але обвинувачений сказав їй: «Тільки рипнешся завалю», а ОСОБА_17 сказав: «Не дам хай додихає». Потім він наказав їй сісти біля доньки і стояв біля них розповідав, що ОСОБА_10 зробив йому багато поганого. Вона почала казати, що їй треба вже йти доїти кіз. ОСОБА_9 виглянув в іншу кімнату, де був ОСОБА_10 , сказав, що тепер вже можна викликати поліцію, потім взяв мобільний та подзвонив на 102. З того моменту, як вона зайшла в будинок і до моменту як обвинувачений викликав поліцію пройшло 20-25 хвилин. Потім ОСОБА_9 сказав їм, що якщо вони будуть розказувати як було, а не так, як він їм скаже, то він (обвинувачений) попросить тих, хто буде звільнятись з в`язниці спалити їх (свідків). Після цього він наказав їм говорити, що це була самооборона з його боку, що ніби вони всі разом випивали, а потім почалась сварка і бійка, і він вдарив ножем ОСОБА_10 , обороняючись. Потім він дозволив їй йти доїти кіз, а ОСОБА_17 - в туалет. Вони втрьох вийшли в кухню, де донька і обвинувачений сіли на стільці, а вона взяла каструлю та пішла доїти кіз. Коли вона (свідок) повернулась в будинок, то побачила, що ОСОБА_9 підкладає ОСОБА_10 у праву руку ніж з коричневим руків`ям. Вона запитала в обвинуваченого навіщо він це робить. На що ОСОБА_9 сказав, щоб вона мовчала, бо і їй таке буде. Ще додав, що він так свиней різав. Доньки в цей час в будинку не було Також свідок показала, що каву обвинуваченому не робила і на кухні з ним не сиділа. Грошей обвинувачений ні їй, ні доньці не давав, лише допомагав по господарству. Всі ножі, що були у ОСОБА_9 , це їх ( ОСОБА_12 ) ножі, які лежали в кухні. Коли пішла доїти кіз, то не побігла до сусідів, щоб викликали «швидку», бо вже було зрозуміло, що ОСОБА_10 мертвий, а поліцію вже викликав ОСОБА_9 . ОСОБА_10 свідок може охарактеризувати як нормальну, спокійну людину, а ОСОБА_9 спочатку здавався гарною людиною, але потім почав себе негідно поводити, випивати.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , показала, що є сусідкою ОСОБА_12 , будинок яких знаходиться за три будинки від її. Якось влітку 2019 року вранці вона виганяла корову на пашу, і повз їхала на велосипеді сусідка і сказала , що у будинку ОСОБА_12 сталось вбивство. Біля їх будинку стояло авто поліції. А напередодні ОСОБА_15 скаржилась їй, що вони не можуть вигнати ОСОБА_21 (обвинуваченого), на що вона (свідок) запитала: "Чому ? Він же вам допомагав?", а ОСОБА_15 сказала, що її ОСОБА_18 вже живе з ОСОБА_13 , а ОСОБА_22 не йде з їх будинку. Вона (свідок) бачила, що ОСОБА_9 будував паркан біля будинку ОСОБА_12 , колов дрова, носив воду. У будинку ОСОБА_12 вона (свідок) ніколи не була, близько з ними не спілкувалась, але поганого за них нічого не чула, звичайні люди. ОСОБА_9 почала часто бачити десь з весни 2019 року. Про його відносини з ОСОБА_11 їй нічого не відомо.

Окрім показань потерпілих та свідків, винуватість ОСОБА_14 повністю підтверджується письмовими доказами, які були досліджені під час судового розгляду, а саме:

Протоколом огляду місця події від 24.08.2019 з фототаблицями та відеозаписом до нього, під час якого, з дозволу власниці - ОСОБА_11 , оглянуто домоволодіння АДРЕСА_3 . В кімнаті № 1 будинку на дивані біля стіни виявлено труп ОСОБА_10 вдягнений в футболку білого кольору, штани синього кольору та труси сірого кольору. Труп знаходиться у горизонтальному положенні, лежачи на передній поверхні тіла, обличчям, грудьми і животом на дивані, а нижніми кінцівками звисає з дивану, гомілками та стопами впирається в підлогу. Руки зігнуті у ліктьових суглобах, кисті рук під тулубом. У долоні правої руки лежить кухонний ніж з дерев`яною ручкою. Ніж в долоні трупу знаходиться у положенні не характерному для його тримання у руці. Руків`я не затиснуте пальцями. Передня поверхня футболки рясно просякнута кров`ю, по центру має пошкодження у виді отвору. В ході огляду вилучено сокиру, виявлену під диваном у веранді будинку, з кухні зі столу - кухонний ніж довжиною 239 мм з руків`ям з полімерного матеріалу прозорого кольору, без нашарувань; кухонний ніж, виявлений у долоні трупу, покривало та ковдру з нашаруванням речовини бурого кольору з дивану та підлоги біля трупу, одяг та взуття ОСОБА_9 .

Протоколом огляду трупа ОСОБА_10 від 24.08.2019 з фототаблицями та відеозаписом до нього, в ході якого зафіксовано зовнішній вид та розташування тілесних ушкоджень на голові, тілі та правій руці трупа; було відібрано зразки крові, вилучено краї нігтів трупу, футболка білого кольору з зеленими вставками з плямами речовини бурого кольору, мікрооб`єкти та дактилокарта.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 174 від 27.09.2019 смерть ОСОБА_10 настала від гострої крововтрати в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної порожнини з ушкодженням серця, яке супроводжувалося гострою внутрішньою і зовнішньою кровотечею з тампонадою серця. Виразність трупних змін свідчить про те, що смерть потерпілого настала в проміжку 4-8 годин тому на момент дослідження трупа у морзі (12-00 година 24.08.2019). При дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлені:

А) шкірна рана в грудній області зліва, яка розташована в 135 см від підошовного рівня стоп, і раневий канал, що відходить від неї, з ушкодженням серця; рідка кров у порожнині серцевої сумки (близько 450 мл), нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів. Таким чином між даним пораненням і смертю потерпілого є прямий причинний зв`язок. Проникаюче поранення грудної порожнини з ушкодженням серця несе ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Враховуючи рівні, гладкі краї ран, їх лінійну форму, наявність загострених кінців, велику глибину раневого каналу, переважання глибини рани над довжиною і її шириною, а також характер пошкодження на футболці (в яку був вдягнений труп), можливо зробити висновок, що наявні ушкодження спричинені дією гострого колючо-ріжучого предмета типу ножа. Враховуючи довжину ранового каналу - біля 10 см, довжина клинка колючо-ріжучого предмета не менше 10 см. Розмір колото-різаного пошкодження на одязі і ран на шкірі голови та грудної клітини, особливості кінців ран дають підставу вважати, що клинок цього предмета мав ширину близько 2 см. Колото-різані рани, встановлені на тілі потерпілого, є прижиттєвими, про що свідчать наявність опосередкованих крововиливів у краях ушкоджених тканин по ходу ранового каналу, скупчення крові у порожнині перикарду, ознаки зовнішньої кровотечі;

Б) рани, які розташовані в лобовій частині (1) та на внутрішній поверхні правого передпліччя (2) спричинені дією гострого колюче-ріжучого предмету типу ножа, про що свідчить їх характер, є прижиттєвими, несуть ознаки легких тілесних ушкоджень, причинного зв`язку з фактом смерті не мають.

Ознак того, що виявлені ушкодження утворилися у різний час при дослідженні трупу не виявлено. Судячи з об`єму крововтрати у порожнині серцевої сумки (близько 450 мм), а також по морфологічним особливостям внутрішніх органів, слід вважати, що після завдання проникаючого колото-різаного поранення грудної порожнини з ушкодженням серця, потерпілий міг жити упродовж часу обчислюваного декількома хвилинами. Після спричинення колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням серця, потерпілий міг впродовж декількох хвилин робити цілеспрямовані дії, інтенсивність яких знижувалася по мірі зростання загрозливого для життя стану у вигляді гострої крововтрати і тампонади серця у зв`язку з внутрішньою кровотечою. Враховуючи розташування пошкодження на футболці, локалізацію колото-різаних поранень на голові та грудної клітини, просякнення кров`ю футболки на передній поверхні на рівні пошкодження і ділянок, що пролягають нижче, наявність слідів крові на підошовній поверхні обох стоп, можна зробити висновок, що на момент спричинення поранення потерпілий знаходився у вертикальному положенні і був обернений передньою поверхнею тіла до нападаючого. Можливість уникнення летального кінця при умовах своєчасного надання кваліфікованої медичної допомоги потерпілому в даному конкретному випадку виключена, про що свідчить характер ушкоджень. При дослідженні крові трупу ОСОБА_10 етиловий спирт не виявлений.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 24.08.2019 з відеозаписом до нього, проведеного в присутності захисника, під час якого ОСОБА_9 показав за яких обставин та як ОСОБА_10 отримав тілесне ушкодження. Так, ОСОБА_9 показав механізм нанесення удару, а саме: що він зробив випад у бік ОСОБА_10 , різко викинувши вперед руку з ножем (а не тримаючи руку при собі і відступаючи від ОСОБА_10 , як вказував обвинувачений в судовому засіданні). При цьому ОСОБА_9 неодноразово повторив, що він вдарив ОСОБА_10 у груди, а чоло останньому поранив випадково, коли витягав ніж з грудей ОСОБА_10 , який після удару в груди нахилився вперед. Так, на відео з участю статиста зафіксовано, що ОСОБА_9 наносив удар в область передньої поверхні грудної клітини лезом ножа перпендикулярно поверхні.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 174 А від 09.10.2019 механізм нанесення ударів, показаний ОСОБА_9 під час слідчого експерименту, не протирічить механізму виникнення виявлених у потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Можливість утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 , при положенні потерпілого стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_9 , відповідно до показів ОСОБА_9 під час слідчого експерименту, не виключена.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 130 від 03.09.2019 у ОСОБА_9 , огляд якого проводився 24.08.2019, видимих тілесних ушкоджень не виявлено.

24.08.2019 та 26.08.2019 у ОСОБА_9 були відібрані біологічні зразки для проведення судово-медичних експертиз, що підтверджується протоколами отримання зразків для проведення експертизи.

Згідно висновку судово -медичної іммунологічної експертизи № 842 від 23.09.2019 кров із трупа ОСОБА_10 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Він належить до категорії невидільників/se/, що встановлено дослідженням зразка його жовчі.

Згідно висновку судово -медичної іммунологічної експертизи № 832 від 19.09.2019 кров ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютинінами анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО. Він є видільником (se) властивих йому антигенів А та Н, що встановлено дослідженням зразка його слини.

Згідно висновку судово -медичної іммунологічної експертизи № 834 від 30.09.2019 на покривалі, вилученому під час огляду місця події будинку АДРЕСА_3 , наданому на дослідження, знайдено кров людини, походження якої можливе від особи з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, у тому числі від потерпілого ОСОБА_10 . Даних про можливе походження цих слідів крові від ОСОБА_9 не одержано.

Аналогічного змісту висновки експертизи № 835 від 30.09.2019 щодо ковдри, вилученої в кімнаті № 1 в ході огляду місця події будинку АДРЕСА_3 та № 843 від 30.09.2019 щодо футболки, що належала ОСОБА_10 .

Згідно висновку судово-медичної цитологічної експертизи № 226 від 02.10.2019 походження крові в піднігтьовому вмісті ОСОБА_10 можливо від особи любої статі, організму якої притаманний антиген Н ізосерологічної системи АВО, у тому числі від самого ОСОБА_10 . Присутності крові ОСОБА_9 в даних об`єктах не встановлено.

Згідно висновку судово-медичної цитологічної експертизи № 221 від 09.10.2019 при дослідженні кухонного ножа, вилученого в ході ОМП будинку АДРЕСА_3 на столі в кухні, на його клинку виявлена кров людини, статева належність якої не встановлена, в зв`язку з непридатністю клітин крові для цитологічного обліку. При визначенні групової належності крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи крові АВО. Походження крові на лезі кухонного ножа можливе від особи любої статі, в крові якої міститься антиген Н ізосерологічної системи крові АВО, в тому числі від потерпілого ОСОБА_10 . Слідів крові ОСОБА_9 на клинку ножа не виявлено. На руків`ї кухонного ножа кров та епітеліальні ядровмісні клітини не знайдені.

Згідно висновку судово-медичної цитологічної експертизи № 222 від 11.10.2019 при дослідженні кухонного ножа з руків`ям коричневого кольору, вилученого в ході ОМП будинку № 95 по вул. Зоряній в м. Шостка з долоні правої руки трупу ОСОБА_10 , на його руків`ї виявлена кров людини, статева належність якої не встановлена, через відсутність у препаратах об`єкта клітин крові необхідних для даного дослідження. Епітеліальні клітини не знайдені. При визначенні групової належності крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи крові АВО. Походження крові на руків`ї ножа можливе від особи будь-якої статі, наймовірніше із групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, у тому числі від ОСОБА_10 . Слідів крові ОСОБА_9 на руків`ї ножа не знайдено. На клинку вказаного ножа кров та епітеліальні клітини не виявлені.

Згідно висновку експертизи № 19/119/7-1/143 від 30.09.2019 мікроволокна, вилучені з долонь трупу ОСОБА_10 , є текстильними волокнами і не мають будь-яких ознак, що індивідуалізують джерела їх походження, для ідентифікації цих джерел вони не придатні.

Висновок судово-медичної цитологічної експертизи № 223 від 10.10.2019, згідно якого при дослідженні сокири на її металевій робочій частині та на топорищі кров та ядровмісні епітеліальні клітини не знайдено. На поверхні топорища виявлено мікроволокна.

Покази свідків ОСОБА_12 щодо погроз ОСОБА_9 на адресу ОСОБА_11 підтверджуються протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.08.2019, довідкою про результати розгляду матеріалів та електронним рапортом, згідно яких ОСОБА_11 звернулась з усною заявою, що 23.08.2019 близько 18- 00 в ході сварки з ОСОБА_9 , останній висловлював нецензурну лайку, погрожував їй.

Всі вищевказані показання свідків узгоджуються з іншими письмовими належними і допустимими доказами по справі.

Судом не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_9 у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Щодо доводів захисту стосовно недопустимості протоколу огляду житла від 24 серпня 2019 року за місцем проживання свідків ОСОБА_12 суд виходить з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до змісту частини 10 статті 236 КПК та частини 1 статті 107 КПК обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні (частина 2 статті 104 КПК).

Згідно із частиною 6 статті 107 КПК незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Аналізуючи зазначені вище норми кримінального процесуального законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Вимоги, передбачені частиною 10 статті 236 КПК, частиною 2 статті 104 КПК, частинами 1 та 6 статті 107 КПК, спрямовані на удосконалення порядку проведення обшуку (огляду) житла чи іншого приміщення органами досудового розслідування, зокрема, коли до протоколів слідчих дій вноситься недостовірна інформація про докази, отримані під час їх проведення.

З огляду на зміст частини 6 статті 107 КПК негативні наслідки у виді визнання процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів недійсними можуть наступати лише у разі незастосування технічних засобів фіксування.

Проте, навіть у цьому випадку це не є безумовною підставою для визнання доказів, отриманих під час обшуку, недопустимими, оскільки частиною 6 статті 107 КПК передбачені винятки з цього правила, коли підстави визнання фактичних даних недопустимими як докази, можуть бути «переборені» консенсусом сторін кримінального провадження (так звані, умовно-консенсуальні підстави визнання фактичних даних допустимими як докази).

Отже, ситуацію, при якій не здійснювалася відеофіксація огляду (обшуку) в повному обсязі, не слід ототожнювати з ситуацією, при якій сторона обвинувачення не надала в суді відеозапис як обов`язковий додаток до протоколу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 24 серпня 2019 року слідчим у кримінальному провадженні було проведено огляд домоволодіння по АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено та вилучено, у тому числі, ймовірні знаряддя вчинення злочину. З протоколу слідчої дії слідує, що хід огляду фіксувався технічними засобами: фотоапаратом та відеокамерою.

Таким чином, у даному кримінальному провадженні відсутні підстави стверджувати про порушення вимог частини 10 статті 236 КПК та частин 1 і 6 статті 107 КПК.

На відеозаписі огляду місця події зафіксована обстановка в будинку та розташування трупу, але відсутня фіксація всіх дій слідчого під час огляду, в тому числі і щодо вилучення доказів.

Оцінюючи істотність такого порушення суд, з огляду на положення статті 87 КПК, не вважає, що існують безумовні підстави для визнання результатів огляду місця події та похідних слідчих (розшукових) дій недопустимими як докази.

Щодо існування інших (умовних) підстав для визнання доказів недопустимими, необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з`ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду). Якщо мова йде про визнання доказів, отриманих під час слідчих (розшукових) дій, недопустимими, це здебільшого стосується наявності сумнівів у достовірності відомостей, отриманих в результаті їх проведення.

Проте, у даному кримінальному провадженні достовірність інформації про докази, отримані під час огляду місця події, підтверджується іншими належними доказами.

Посилання захисту на незаконність проникнення в житло без ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки згідно матеріалів справи власник будинку надала письмову згоду на огляд її житла. А отже, вказана слідча дія не потребувала наявності ухвали слідчого судді про надання дозволу на проникнення в житло. Вказане підтверджується безпосередньо ухвалою слідчого судді від 25 серпня 2019 року, винесеною за результатами розгляду клопотання слідчого про проведення огляду, внесеним на виконання вимог частини 3 статті 233 КПК України.

Отже, саме по собі незафіксування на відеозаписі всієї послідовності дій, не може бути підставою для визнання протоколу огляду та доказів, отриманих під час огляду місця події, недопустимими.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій в постанові Верховного Суду від 05.08.2020 у справі № 334/5670/18, провадження № 51-4378км19.

Отже, наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.

Оцінюючи вказані докази в сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні умисного вбивства.

Так, обвинувачений цілеспрямовано використовуючи ніж і завдаючи ним удар в передню поверхню грудної клітки, де розташоване серце, не міг не передбачити, що в результаті цих дій потерпілий помре. Вчинення обвинуваченим таких дій, його поведінка напередодні події (погрози) і після нанесення удару (не давав викликати «швидку»), свідчать про те, що він бажав настання смерті ОСОБА_10 і діяв з прямим умислом.

Слова обвинуваченого: « ОСОБА_23 так свиней різав» свідчать про наявність достатніх навиків у останнього, що дозволяли йому усвідомлювати спрямованість удару у життєво-важливий орган та наслідки такого удару. Положення трупу загиблого не характерне для незначного ушкодження, навіть візуально велика пляма крові на футболці спростовують посилання обвинуваченого на те, що він вважав, що лише подряпав руку ОСОБА_10 .

Довжина раньового каналу 10 см- свідчить про різкий цілеспрямований удар з прикладанням значної сили, що виключає можливість випадкового настромлення на ніж.

Вказане виключає твердження захисту, що ОСОБА_9 перебував у стані необхідної оборони.

Доводи обвинуваченого та його захисника про кваліфікацію дій обвинуваченого як перевищення меж необхідної оборони, суд не бере до уваги, з огляду на таке:

Так, з системного аналізу кримінального закону випливає, що умисне вбивство (стаття 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Згідно із ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК України).

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Вказана правова позиція узгоджується з Постановою Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 524/113/15-к (провадження № 51-2472км18).

Так, обставини, які передували скоєнню кримінального правопорушення, взаємовідносини потерпілого та обвинуваченого, який ініціював сварки та висловлював погрози, спосіб та знаряддя вчинення злочину, характер, механізм утворення та локалізації спричиненого тілесного ушкодження ОСОБА_10 , подальші дії обвинуваченого, який після завдання удару ножем не викликав відразу «швидку», а, навпаки, чекав поки ОСОБА_10 помре, і не давав можливості викликати медичну допомогу свідкові, підклав ножа в руку загиблому, свідчать про те, що обвинувачений, наносячи удар ОСОБА_10 таким предметом, як ніж, в життєво важливий орган, а саме: в грудну клітку в область розташування серця, усвідомлював суспільно -небезпечний характер своєї дії та передбачав його суспільно- небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що обвинувачений захищався від неправомірних дій ОСОБА_10 і діяв в стані необхідної оборони, є неприйнятними, оскільки статтею 36 КК України передбачено право на захист не від будь-якого протизаконного вчинку, а лише від суспільно-небезпечного посягання.

Такі твердження захисту суперечать дослідженим доказам, відповідно до яких у обвинуваченого не виявлено тілесних ушкоджень.

Крім того, ніж , який вилучено з руки трупу, лежав у руці не затиснутий пальцями, у положенні не характерному для тримання у руці; на руків`ї ножа виявлена лише кров загиблого і не виявлено епітеліальних клітин.

Вказане, підтверджує покази свідка ОСОБА_15 , яка бачила як ОСОБА_9 підкладав ніж у руку трупа, і в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_10 не тримав ніж у руці і, як наслідок, не замахувався ним на обвинуваченого.

Про зазначене свідчить і наявність крові загиблого на обох ножах (що встановлено висновками експертиз), один з яких був вилучений зі столу в кухні, інший - з руки загиблого.

Загиблий, ІНФОРМАЦІЯ_2 , був набагато молодший від обвинуваченого, вищий і не мав фізичних вад та проблем зі здоров`ям, а тому мав фізичну перевагу над обвинуваченим. А отже обвинувачений міг подолати останнього лише у разі, якщо жертва була беззбройна та спросоня.

Будь-яких ушкоджень у ОСОБА_9 не виявлено, що також підкреслює відсутність будь-якої небезпеки з боку ОСОБА_10 для обвинуваченого.

Доказів, які б свідчили, що ОСОБА_10 вчинив суспільно-небезпечне посягання на обвинуваченого, у зв`язку з чим останній міг перебувати у стані необхідної оборони, суду не надано.

Отже, показання обвинуваченого про те, що загиблий напав на нього та намагався вдарити його ножем і для нього була загроза життю та здоров`ю, не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

На думку суду, обвинувачений, вказуючи що не вчиняв умисного вбивства, а лише захищався, намагається уникнути кримінальної відповідальності за фактично вчинені дії, оскільки усвідомлює, що цей злочин є особливо тяжким, і відповідно за нього передбачено суворе покарання, і ці покази обвинуваченого спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Оцінивши досліджені в ході судового розгляду докази, суд кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, посередню характеристику обвинуваченого за фактичним місцем проживання.

Обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вибачення обвинуваченого, зважаючи на поведінку останнього в судових засіданнях та негативні висловлювання щодо загиблого протягом судового розгляду, крім останніх судових засідань, на думку суду, є нещирими.

Також суд враховує думку потерпілих, які наполягали на призначенні суворої міри покарання.

Зважаючи на вказане, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_9 слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі.

Вказане покарання, на думку суду, є співмірним і адекватним характеру вчинених дій та їх небезпечності та даним про особу обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає доцільним до набрання вироком законної сили залишити раніше застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як не застосування запобіжного заходу або застосування більш м`якого заходу може не забезпечити запобігання ризику вчинення інших злочинів та ухилення обвинуваченого від виконання рішення суду, оскільки останньому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі.

Потерпілі у даному кримінальному провадженні до початку судового розгляду звернулись з цивільним позовом до обвинуваченого про стягнення з останнього на користь ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди - 8 210 грн, пов`язаних з похованням ОСОБА_10 , та 150 000 грн моральної шкоди, та на користь ОСОБА_6 також 150 000 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Вирішуючи заявлений позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Наданим ОСОБА_7 товарним чеком від 27.08.2019 підтверджується понесення нею витрат на поховання брата у сумі 8 210 грн.

Зважаючи на вказане, з обвинуваченого на користь ОСОБА_7 підлягає стягненню зазначена сума.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Між вказаними протиправними діяннями відповідача (вчиненням злочину) та заподіяною моральною шкодою потерпілій ОСОБА_7 наявний причинний зв`язок і вбачається вина відповідача, а тому, вимоги про стягнення моральної шкоди є законними.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення злочину, характер душевних страждань, зважаючи на покази учасників щодо взаємовідносин між братом та сестрою, а тому суд, виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності задовольняє позовні вимоги, заявлені ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди у сумі 50 000 грн.

Оскільки ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлену вимогу про стягнення з обвинуваченого на її користь моральної шкоди не підтримала, в задоволені позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі покласти на ОСОБА_9 .

Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років.

До вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту затримання з 24 серпня 2019 року.

Позов в частині вимог ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8 210 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн, загалом визначивши до стягнення 58 210 грн.

В задоволенні позову в частині вимог ОСОБА_6 відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у справі № 589/3647/19, провадження № 1-кс/589/2444/19.

Речові докази:

- металеву сокиру з дерев`яним топорищем, передану на зберігання до камери схову речових доказів Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області, - повернути ОСОБА_15 , як законній власниці;

- два кухонних ножа, покривало зелено-жовтого кольору, ковдру зеленого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, кров та слину ОСОБА_9 та контрольні матеріали, вільні краї нігтьових пластин обох рук ОСОБА_9 , дактилокарти на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зразки букального епітелію ОСОБА_9 та контрольний матеріал, вільні краї нігтьових пластин обох рук трупу ОСОБА_10 , футболку білого кольору з пошкодженням в передній частині та нашаруванням речовини бурого кольору, змиви з долоней рук трупу ОСОБА_10 , витяжки піднігтьового вмісту зі зрізів нігтьових пластин трупу ОСОБА_10 на предметних скельцях та витяжки зі слідами крові людини, витяжки піднігтьового вмісту зі зрізів нігтьових пластин обох рук ОСОБА_9 на предметних скельцях, витяжку слідів крові людини з ножа з руків`ям прозорого кольору та контрольний матеріал, а також змив з клинка кухонного ножа, витяжкі крові людини з руків`я ножа коричневого кольору, мікроволокна з поверхні топорища сокири, передані на зберігання до камери схову речових доказів Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області знищити;

- пару чоловічих кросівок, джинсові штани синього кольору, толстовку чорного кольору, передані на зберігання до камери схову речових доказів Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області, - повернути ОСОБА_9 , як законному власнику.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 785 грн 50 к. в рахунок відшкодування вартості проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому, захиснику, потерпілому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3