УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.08.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні за №000074 від 31.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Одеською місцевою прокуратурою № 1 31.07.2020 внесено відомості, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000074 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 13.12.2019 державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на підставі технічного паспорту від 11.12.2019 та довідки від 11.12.2019, виданих ФОП ОСОБА_5 , прийнято рішення про держану реєстрацію прав, а саме права власності на господарські нежитлові будівлі площею 469,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 з, за ОСОБА_6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Згідно довідки ФОП ОСОБА_5 від 11.12.2019, яка стала підставою для реєстрації права власності на вищевказані нежитлові будівлі, під час технічної інвентаризації за адресою: АДРЕСА_1 з, встановлено, що ОСОБА_6 у 1990 році побудовано господарські будівлі та споруди за вищевказаною адресою загальною площею 469,7 кв.м.

У довідці від 11.12.2019 ФОП ОСОБА_5 посилається на роз`яснення Міністерства юстиції України від 23.02.2016 № 8.4-35//18/1, відповідно до якого індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Крім того, ФОП ОСОБА_5 зазначено, що у зв`язку з тим, що господарські нежитлові будівлі літ. «Е», «Л», «М», «К», а також господарські споруди літ. «П», «Н», «О», «Я» побудовано до 05.08.1990 відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.05.2001 № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 № 582/5773, вони не є самочинним будівництвом та не підлягають введенню в експлуатацію.

Варто зазначити, що відповідно до листа Міністерства юстиції України від 23.02.2016 №8.4-35//18/1 «Щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майно, збудованих до 5 серпня 1992 року» відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.Вказане безумовно направлено на реалізацію положень статті 331 Цивільного кодексу України.

Оскільки Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011, пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» передбачається певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.

Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Варто звернути увагу, що вказаним листом передбачено, що не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію лише індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпні 1992 року, для яких фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Вказане положення також передбачено ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127.

Варто зазначити, що для реєстрації права власності на інші види нерухомості вищевказаним законодавством передбачено інший порядок реєстрації речових прав.

Незважаючи на викладене, ОСОБА_6 , достовірно усвідомлюючи, що господарські нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 з, не є індивідуальним (садибним) житловим будинком, садовим, дачним будинком чи господарськими (присадибними) будівлями чи спорудами, збудованими до 5 серпня 1992 року, та право власності на них не підлягає реєстрації лише на підставі технічного паспорту, всупереч встановленому законом порядку, зареєстрував право власності на вказані об`єкти нерухомості.

В свою чергу, державний ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , отримавши документи, надані ОСОБА_6 , а саме технічний паспорт від 11.12.2019 та довідку від 11.12.2019, виданих ФОП ОСОБА_5 , відповідно до якої нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з, начебто побудовані у 1990 році, достовірно усвідомлюючи, що вказані нежитлові приміщення не є індивідуальним (садибним) житловим будинком, садовим, дачним будинком чи господарськими (присадибними) будівлями чи спорудами, збудованими до 5 серпня 1992 року та не підлягають державній реєстрації в порядку, передбаченому 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, здійснено державну реєстрацію права власності, незважаючи на вимоги ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, державний реєстратор приймає рішення про відмову у державній реєстрації прав.

14.05.2020 державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 24.03.2020, виданого ОСОБА_6 , прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 з, за ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Так, під час досудового розслідування, з метою надання відповідної кримінально-правової кваліфікації незаконним діям державного реєстратора виникла необхідність у встановленні обставин, що мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим, є необхідність у проведенні заходу забезпечення кримінального провадження-тимчасового доступу до речей і документів, а саме отримання доступу до оригіналу реєстраційної справи на об`єкти нерухомості у вигляді нежилих будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), а також до оригіналів усіх наявних документів, що стали підставою для їх формування, з можливістю вилучення копій вказаних документів, а також доступу до скан копій документів, які наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що були внесені державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані за вказаною адресою.

Разом з цим встановлено, що вищезазначена реєстраційна справа перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

До суду надійшла заява про розгляд клопотання у відсутність прокурора.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно приписів ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Частиною 6 ст. 163 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 КПК України, якщо сторона кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, клопотання може бути розглянуто слідчим суддею, судом без виклику особи, у володінні якої вони знаходяться.

Дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором в клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасового доступу до речей та документів.

Слідчий суддя враховує, що відомості, які містяться в зазначених у клопотанні речах та документах як самі по собі, так і в сукупності з іншими речами та документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та підтверджують скоєння кримінального правопорушення.

Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, може бути досягнуто в результаті застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що інформація, яка міститься у володінні ІНФОРМАЦІЯ_6 в інший спосіб отримана бути не може, разом з тим, така інформація є необхідною для встановлення обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, зокрема для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та підтверджують скоєння кримінального правопорушення, в цілях також забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, слідчий суддя приходить до переконання про можливість задоволення клопотання прокурора.

З метою запобігання зміні або пошкодження речей та документів, вказане клопотання слід розглянути без виклику особи, у володінні якої вона знаходиться.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 93, 132, 160, 163, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні за №000074 від 31.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 надати (забезпечити) прокурору Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 , прокурору Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , або слідчому за дорученням прокурора тимчасовий доступ до оригіналу реєстраційної справи на об`єкти нерухомості у вигляді нежилих будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 з (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) а також до оригіналів усіх наявних документів, що стали підставою для їх формування, з можливістю вилучення копій вказаних документів, а також доступу до скан копій документів, які наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що були внесені державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна за вказаною адресою.

Строк дії ухвали встановити один місяць з дня її постановлення.

Попередити посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 , що у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями КПК України з метою відшукання та вилучення зазначених документів.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили після її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1