Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2127/20
Провадження №: 1-кп/332/390/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2020 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя матеріали кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 259 КК України
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 259 КК України.
Перевіривши надані матеріали, дослідивши докази по матеріалах, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що обвинувальні акти, пред`явлені ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 259 КК України відповідає вимогам КПК України і не підлягає поверненню прокурору.

Кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м. Запоріжжя. Підстав для закриття провадження на підставі пунктів 4-8 частини першої або частини другої статті 284 КПК України немає.

Суд вважає за необхідне допитати під час судового розгляду обвинуваченого.

Судом постановлено на обговорення питання щодо об`єднання двох кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 259 КК України.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи, те, що по двом кримінальним провадженням обвинувачується одна й таж особа, судове провадження по даним справам фактично не проводилося та враховуючи положення ст. 334 КПК України відповідно до якої, якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання в одне провадження, томусуд вважає за необхідне об`єднати два кримінальні провадження в одне провадження для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи.

У судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який закінчується 04.09.2020 року, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, не перестали існувати. Крім цього, ОСОБА_4 будучи особою раніше засудженою за вчинення злочинів у сфері правопорушення проти громадської безпеки судимість за які у встановлений законом порядок не знята та не погашена, перебуваючи на іспитовому терміні, на шлях виправлення не став, знову вчинив злочин у сфері правопорушення проти громадської безпеки . У зв`язку з чим дії обвинуваченого мають ознаки системності, а також є підстави вважати, що ОСОБА_4 може підтримувати відносини з особами, які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, або раніше були засуджені за вчинення аналогічних злочинів, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, тим самим завдати шкоду охоронюваним правам та інтересам суспільства.
Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисників.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Згідно рішення Європейського суду у справі "Вишневський та інші проти України", при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У судовому засіданні прокурор належним чином мотивував своє клопотання, заявивши, що обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке законодавцем віднесено до тяжких злочинів, обвинувачений ОСОБА_4 будучи особою раніше засудженою за вчинення злочинів у сфері правопорушення проти громадської безпеки судимість за які у встановлений законом порядок не знята та не погашена, перебуваючи на іспитовому терміні, на шлях виправлення не став, знову вчинив злочин у сфері правопорушення проти громадської безпеки та з метою уникнення відповідальності може переховуватись від суду, що свідчить ризики, які були наявні при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.
Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого, суд враховує обставини та суспільну небезпечність кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_4 . На теперішній час у справі ще не досліджено докази. Ризики які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшились, та не дозволяють застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативні види запобіжних заходів, оскільки не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку, через те, що він може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, тобто може здійснити дії, передбачені п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а також, будучи особою, якій інкримінується вчинення умисного злочину пов`язаного у сфері правопорушення проти громадської безпеки, може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто може здійснити дії, передбачені п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Отже, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Враховуючи викладені вище обставини, суд переконаний, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового провадження та вважає за доцільне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів без визначення застави.
Крім того, у підготовчому судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про відмову від захисника ОСОБА_5 та виявив бажання щоб його захисником був ОСОБА_6 .
У сьогоднішнє судове засідання зявились захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які виконують свою роботу на безоплатній основі у відповідності до Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти прийняття відмови обвинуваченого від захисника.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти прийняття відмови.
Вислухавши учасників процесу, суд вважає можливим прийняти відмову обвинуваченого ОСОБА_4 від захисника ОСОБА_5 виходячи з наступного.
У відповідності до ч.1 ст.54 КПК України, обвинувачений має право відмовитися від захисника.
У відповідності до ч.2 ст.54 КПК України, відмова від захисника повинна відбуватися виключно в присутності захисника.
У відповідності до ч.3 ст.54 КПК України, відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою.
На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відсутні підстави для не прийняття відмови від захисника, передбачені ст.54 КПК України, а також те, що не порушуються право на захист обвинуваченого ОСОБА_4 оскільки його захист відбувається захисником ОСОБА_6 якому обвинувачений ОСОБА_4 довіряє захист своїх інтересів, та захисник ОСОБА_6 також висловив свою згоду з цього приводу, суд вважає можливим прийняти відмову обвинуваченого від захисника ОСОБА_5 .
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст.23 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» підставою припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги є те, що особа користується захистом іншого захисника або залучила іншого представника у справі, за якою їй призначено захисника чи представника відповідно до цього Закону.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 182, 199, 334 КПК України, ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» суд -
УХВАЛИВ:
Об`єднати кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України № 00009792 від 18.05.2020 року (ЄУ № 332/2127/20 провадження № 1-кп/332/390/20) з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України № 0001060 від 10.07.2020 року (ЄУ № 332/2176/20, провадження 1-кп/332/397/20) в одне провадження та враховувати їх за раніше визначеним № 1-кп/332/390/20.
Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 259 КК України на 15-40 годину 04.09.2020 року.
Клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2020 року відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2020 року відносно ОСОБА_4 продовжити на 60 (шістдесят) днів тобто до 02 листопада 2020 року включно з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Прийняти відмову обвинуваченого ОСОБА_4 від захисника ОСОБА_5 .
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення в частині продовження строку запобіжного заходу, в іншій її частині оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1