Справа № 557/435/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2020 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судових засідань ОСОБА_2
номер кримінального провадження №0000089, внесене 02.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городище Рівненського району Рівненської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, громадянина України, раніше не судимого,
за ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща кримінальне провадження з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
01 березня 2020 року приблизно о 10-й годині ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном та прагнучи обернути його на свою корить, умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю будь-яких осіб, шляхом вільного доступу проник до приміщення погріба за адресою АДРЕСА_2 , звідки викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме 2 банки консервованого сала свинини ємністю 3 л та вартістю 150 грн. кожна, чим завдав потерпілій матеріального збитку на загальну суму 300 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, визнав повністю, у скоєному розкаявся, підтвердив обставини скоєння ним злочину, які викладені в обвинувальному акті, та дав показання стосовно обставин скоєння ним злочину, а саме, про час, місце, спосіб, мету скоєння злочину.

Зокрема, показав, що приблизно о 10 годині 01 березня 2020 року він дійсно з господарства ОСОБА_6 викрав 2 банки консервованого сала з метою його споживання, які переніс до товариша в с. Жаврів, у якого ночував. Вранці приїхали працівники поліції, він добровільно віддав сало та просив вибачення у потерпілої. У скоєному розкаюється, просить його суворо не карати.

Оскільки, обвинувачений у повному обсягу визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Показання обвинуваченого, суд оцінює як правдиві, оскільки в цілому вони узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження.

Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого, який раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, не одружений.
Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, яким суд дав належну оцінку.
Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого в скоєнні злочину.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.
При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, матеріальну шкоду, заподіяну потерпілій, відшкодував повністю, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, не перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога та психіатра, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого, дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та без реального відбування покарання, і вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком та покладенням на обвинуваченого обов`язків, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.
Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Суд дійшов висновку про відсутність необхідності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки учасники судового процесу не заявляли клопотання про його обрання, та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченому частиною 3 статті 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази по справі дві банки консервованого сала свинини ємністю 3 л кожна, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити у її розпорядженні.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.
Копія вироку вручається обвинуваченому, прокурору негайно після його проголошення.
Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошення вироку, копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1