Провадження № 1-кп/947/530/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000513 від 28.02.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорноморськ, Одеської області, громадянина України, українця, неодруженого, раніше не судимого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 27.02.2019 року у невстановлений час та у неустановленому місці, обвинувачений ОСОБА_4 придбав для особистого вживання, без мети збуту, у невстановленої особи, психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, яка містилась у полімерному прозорому пакеті з пазовим замком. Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 зазначену психотропну речовину почав незаконно зберігати при собі для особистого вживання, без мети збуту.
27.02.2019 року приблизно о 18 години 20 хвилин, знаходячись біля будинку за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 86/1, обвинувачений ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції, де під час проведення огляду у останнього виявлено та вилучено полімерний прозорий пакет з пазовим замком із порошкоподібною речовиною білого кольору, що згідно висновку експерта містіть психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, кількісний вміст якого в речовині склав 0, 758 г., яку ОСОБА_4 , незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України незаконне придбання, зберігання психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійснопридбав 27.02.2019 року амфетамін для особистого вживання, який почав зберігати при собі без мети збуту. Потім в цей день, його зупинили працівники поліції, та виявили та вилучили у нього амфетамін. У скоєному він щиро кається.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
При цьому суд враховує і те, що Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 1 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Зокрема відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
З 01.07.2020 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, перестало бути злочином та відноситься до категорії кримінальних проступків (виходячи з санкції ч. 1 ст. 309 КК України).
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 309 КК України незаконне придбання, зберігання психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів та проступків.

Згідно ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушеня у лютому 2019 року. Статтею 309 ч.1 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, передбачене покарання у вигляді штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до 6 місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
Статтею 309 ч.1 КК України в редакції, яка діє на день розгляду справи, передбачене покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Статтею 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_4 , який позитивно характеризується за місцем мешкання, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, не працюючого, раніше не судимого, але вчинив умисний злочин, та приймаючі до уваги обставини скоєного злочину, які свідчать про певний ступінь соціальної небезпеки обвинуваченого,наявність обставин які пом`якшують покарання та відсутність обставин які обтяжують покарання, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді обмеження волі та застосувати до основного покарання положення ст. 75 КК України, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді обмеження волі, суд приймає до уваги, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, відомостей про доходи та майно обвинувачений суду не надавав та не повідомляв про їх існування, тому призначити такий альтернативний вид покарання як штраф, суд позбавлений можливості, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 .
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з застосуванням ст. 75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів.
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12 КК України, ст.ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.309 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки;
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави за проведення судової експертизи у розмірі 2574 гривні.
Речовий доказ: амфетамін, кількісний вміст якого в речовини 0, 758 г. - знищити.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1