Справа № 274/8033/20
Провадження №1-кп/0274/453/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2021 року м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердичева Житомирської області, українця, громадянина України, з середньо освітою, непрацюючого, розлученого, інваліда ІІ групи, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -
Цього ж дня, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направлений на збут наркотичних засобів, підійшов до паркану житлової зони державної установи «Бердичівський виправний центр (108)», розташованої по вул. Низгірецькій, 2 в м. Бердичеві, та намагався перекинути вищевказаний наркотичний засіб на територію вказаної установи, однак, недокинув його та вказаний наркотичний засіб, вдарившись об паркан виправного центру, впав на трав`яне покриття за межами виправного центру.
На підставі викладеного, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів з метою збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнав повністю. Суду пояснив, що на прохання його знайомого ОСОБА_5 забрав пакунок на кладовищі та мав намір перекинути його через паркан на територію ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)». Однак, пакет з наркотичним засобом не закинув на територію центру, бо він ударився об паркан і впав на землю. Після чого ОСОБА_4 затримали працівники виправного центру № 108. Про те, що в пакеті знаходився наркотичний засіб метадон, йому було відомо. У вчиненому щиро кається, вину визнав повністю, сам наркотичних засобів не вживає.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується і іншими доказами по провадженню, які усіма учасниками судового розгляду визнані та ніким не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, що відносяться до фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.
Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, речових доказів, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.1ст.307 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів з метою збуту.
При обранні виду та міри покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений на обліку у психіатричній лікарні та у наркологічному диспансері не перебуває, не працює, інвалід ІІ групи, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.
Відповідно до вимог ст. 12 КК України обвинувачений вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 307 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставин його вчинення, зважаючи на наявність пом`якшуючої вину обвинуваченого обставину, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання визначене у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі.
Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства і тому відносно нього необхідно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши від відбуття покарання з випробуванням встановивши іспитовий термін два роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.
Запобіжні заходи не обиралися.
Крім того, відповідно до вимог ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягать стягненю витрати на залучення експерта, загальна сума яких становить 1307,60 грн.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 373, 374, 394 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази, після набрання вироком законної сили:
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 1307,60 грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1