Справа № 350/632/20
Провадження № 11-сс/4808/31/21
Категорія ст. 181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18.01.2021 року про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, в рамках кримінального провадження №0000100, -

за участю: прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Вважає, що слідчий суддя прийшов до помилкового переконання про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки на його переконання, його дії, якщо і містять ознаки кримінального правопорушення, то виключно у формі приватного обвинувачення. Звертає увагу на те, що матеріальна шкода не завдана, потерпілі не мають жодних претензій. Вказує на те, що він раніше несудимий, має постійне місце мешкання, що свідчить про наявність в нього міцних соціальних зв`язків. Висновок суду про наявність ризику вчинення ним нового злочину вважає надуманими. Зазначає, що досудове слідство находиться на завершальній стадії, подія мала місце понад 9 місяців потому, жодних заяв про будь-який тиск з його боку на свідків чи потерпілих не має, з потерпілими він примирився, завжди з`являється на виклики, а тому заявлені стороною обвинувачення ризики вважає припущенням.
Ухвалою слідчого судді підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами. Слідчий суддя враховуючи докази щодо причетності ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України, а також те, що кримінальне правопорушення є нетяжким, та з урахуванням даних про особу підозрюваного, доведеністю стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійшов висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді цілодобового домашнього арешту.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді скасувати як безпідставну, відмовити слідчому у задоволенні його клопотання щодо обрання відносно підозрюваного цілодобового домашнього арешту, прийняти нову, якою обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання;

- прокурор, просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, ухвалуслідчого судді скасувати та прийн6яти нову, з наступних підстав.

Органом досудового слідства встановлено, що 12.04.2020 близько 19-00 год. ОСОБА_9 спільно із своїм братом ОСОБА_10 на автомобілі марки «Nissan Qashqai» приїхали до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 , де знаходились жителі с. Ясень ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 . На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з іншого боку, виник конфлікт.
В ході конфлікту ОСОБА_9 , маючи прямий умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, безпричинно наніс ОСОБА_6 удар в область обличчя.
У відповідь на це, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, безпричинно наніс ОСОБА_9 удар рукою в область голови.
До хуліганських дій ОСОБА_6 приєднались ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , які зневажливо ставлячись до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки і моральності, супроводжуючи свої дії нецензурною лексикою, нанесли ОСОБА_9 декілька ударів кулаками рук і ногами по всьому тілу та повалили останнього на дорожнє покриття.
Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_11 , діючи умисно, підняв із землі шлакоблок та кинув його в область голови ОСОБА_10 , від чого останній впав на землю. Скориставшись тим, що ОСОБА_10 не може чинити опору, ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 , продовжуючи свої хуліганські дії, нанесли близько 4 ударів в область грудної клітки та обличчя потерпілому ОСОБА_10 .
В результаті хуліганських дій ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 спричинено як легкі так й тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення; потерпілому ОСОБА_9 спричинено легкі тілесні ушкодження, які викликали короткочасний розлад здоров`я.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України та 03.12.2020 року повідомлено про підозру у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб (а.с.п. 25-26).
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, з чим погоджується й колегія суддів.
Звертаючись до суду з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, органом досудового слідства долучені наступні докази: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000100 від 13.04.2020 року з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 296 КК України, з якого вбачається, що 13.04.2020 року біля 22-00 год. перебуваючи в с. Ясень неподалік магазину «Вікторія» мешканці с. Ясень ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в ході раптово виниклого конфлікту нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.п. 3); протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.04.2020 року (а.с.п. 4); протокол огляду місця події від 13.04.2020 року (а.с.п. 5); протокол допиту потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_14 (а.с.п. 6-8, 11-19); висновки експертиз (а.с.п. 9-10); протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 30.12.2020 року (а.с.п. 27-28).
Вказані докази у своїй сукупності підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Критерії для застосування того чи іншого запобіжного заходу встановлені у ч. 1 ст. 194 КПК України і передбачають наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.
Виходячи зі змісту ст. 177 КПК України виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому, застосування таких заходів завжди має бути пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим цією статтею. Прокурор зобов`язаний довести неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.
Крім того, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного, слідчий суддя бере до уваги у сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
При цьому, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень.
На переконання колегії суддів, слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 встановлена його причетність до оголошеної підозри, що підтверджується повідомленням про підозру.
Всупереч тверджень апелянта, викладених в апеляційній скарзі, слідчий суддя правильно встановив, що зазначена у клопотанні слідчого обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Доводи апелянта в частині того, що його дії, якщо і містять ознаки кримінального правопорушення, то виключно у формі приватного обвинувачення, не можливо перевірити на даній стадії судового провадження, виходячи саме з того, що слідчий суддя не вправі наперед приймати рішення по суті, зокрема щодо винуватості або невинуватості особи, підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, то в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах, міститься достатньо та інформації для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри.
Перевіряючи доводи апелянта на предмет відсутності заявлених органом досудового слідства ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується з тим, що ризик вчинення ОСОБА_6 нового злочину ані стороною обвинувачення, ані слідчим суддею належним чином не вмотивований, виходячи з наступного.
Так, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає не доведеним слідчим та прокурором існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ймовірного вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень та продовження ним злочинної діяльності, як про це наголошено у клопотанні слідчого (а.с.п. 2), оскільки виходячи з репутації підозрюваного, його соціальних зв`язків, способу життя та відомостей що його характеризують, зокрема те, що ОСОБА_6 вперше притягається до кримінальної відповідальності, та проживаючи на території Ясенської сільської ради зарекомендував себе з позитивної сторони, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.п. 21-24), має постійне місце мешкання, вказані обставини, у своїй сукупності спростовують наявність цього ризику.
Колегія суддів вважає й слушними доводи апелянта в частині безпідставного висновку слідчого судді щодо відсутності у підозрюваного ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків.
Міцність соціальних зв`язків підлягає оцінці відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 178 КПК України, та у такому випадку слідчий суддя враховує відомості щодо осіб, які зареєстровані та мешкають за адресою місця проживання підозрюваного, їхній родинний зв`язок, також враховує наявність як зареєстрованого так і фактичного місць проживання.
Згідно наявних в матеріалах провадження відомостей, підозрюваний ОСОБА_6 проживає із матір`ю та сестрою, має постійне місце мешкання (а.с.п. 22 зворіт, 23 зворіт, 24), що в свою чергу й є доказом наявність в нього міцних соціальних зв`язків.
В той же час, колегія суддів вважає доведеними наявність ризиків, передбачених п. 1 та п. 3 ст. 177 КПК України.
Так, ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового слідства та суду ймовірний, оскільки останній усвідомлює неминучість покарання за інкриміноване йому діяння.
Ризик незаконного впливу на потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , також є вірогідним, оскільки потерпілі є родичами, й останній може вжити заходи тиску на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності, також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді й в частині ймовірного тиску на свідків, адреси мешкання яких відомі підозрюваному, з метою зміни ним показань або відмови від їх надання.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих, колегія суддів враховує те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, слідчий суддя, виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених стороною обвинувачення, проте, з урахуванням викладеного вище, на переконання колегії суддів, щодо підозрюваного ОСОБА_6 можливо застосувати такий запобіжний захід як цілодобовий арешт у певний проміжок часу, виходячи з того, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, який може здійснити підозрюваний та на які вказує слідчий у клопотанні.
Приймаючи рішення про обрання саме такого запобіжного заходу як домашні арештіз забороною залишати житло в період часу з 21-00 год. до 07-00 год., колегією суддів вважає його неналежним і співмірним запобіжним заходом, виходячи й із ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_15 кримінального правопорушення, що є нетяжким злочином, санкція статті якого, передбачає покарання до 4-років позбавлення волі.
В той же час, доводи апелянта про обрання щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з мотивуванням про те, що він з`являється за першою вимогою до слідчого та суду, а також доводи про відсутність будь-якої матеріальної шкоди від його дій, самі по собі не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на запропонований ним вид.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄРДР), висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Посилання апелянта на те, що досудове слідство находиться на завершальній стадії, подія мала місце понад 9 місяців потому, жодних заяв про будь-який тиск з його боку на свідків чи потерпілих не має, з потерпілими він примирився, були оцінені апеляційним судом разом з іншими обставинами, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
На думку колегії суддів, апелянтам не наведено жодних необхідних та достатніх обґрунтувань щодо необхідності зміни йому запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту саме на особисте зобов`язання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що запобіжний захід має певні строки, та особа не позбавлена можливості у разі зміни обставин звернутись із заявою про зміну запобіжного заходу.

При вирішенні питання щодо часу перебування підозрюваного під домашнім арештом, колегія також виходила з метою забезпечення обвинуваченому права щодо працевлаштування.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є передчасним, а тому вважає що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати з прийняттям нової ухвали, якоюзастосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього із забороною залишати житло в період часу з 21-00 год. до 07-00 год. за адресою за якою він проживає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 198, 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18.01.2021 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, скасувати та прийняти нову.

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці із забороною залишати житло в період часу з 21-00 год. до 07-00 год. за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора та суду на виклики;

2)не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора та суду із населеного пункту, в якому він проживає;

3)повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Попередити підозрюваного ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених, згідно ухвали суду обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвалу апеляційного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити до органу Національної поліції за місцем відбування підозрюваним домашнього арешту - Рожнятівське відділення поліції Калуського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області , для виконання.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво.

Встановити строк дії ухвали апеляційного суду про домашній арешт до 19 березня 2021 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4