У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.07.2020 Справа №607/10292/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, яка полягала у невиконанні слідчої дії в межах досудового розслідування укримінальному провадженні №0000458 від 12.02.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 190 КК України.

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що 11.06.2020 року у Тернопільському міськрайонному судді Тернопільської області адвокат скаржника ознайомився та отримав копію супровідного листа старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП ОСОБА_5 про розгляд клопотання про одночасний допит ОСОБА_4 з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якої вбачається, що клопотання адвоката про одночасний допит було задоволено, та такий допит підлягав подальшому проведенню. Однак, скаржник вказав, що всупереч положенням ст. 224 КПК України слідчим не було винесено відповідної постанови та одночасний допит за клопотанням не проведено.

З урахуванням викладеного, просив суд зобов`язати слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області допитати шляхом проведення одночасного допиту ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

В судове засідання cкаржник доводи скарги підтримав, просив задовольнити.

Вивчивши доводи скарги та долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до переконання, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про зобов`язання вчинити певну дію.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що визначені п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК ознаки бездіяльності слідчого, прокурора передбачають як підставу звернення з відповідною скаргою не будь-яку бездіяльність слідчого та прокурора, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

При цьому, відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

З урахуванням обґрунтувань скарги та наявних у матеріалах справи документів, зокрема, копії супровідного листа старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП ОСОБА_5 від 14.05.2020 року №М-74/9/2-2020, в якому зазначено, що клопотання розглянуте та підлягає задоволенню, та про виклик на одночасний допит із зазначеними у клопотанні особами буде додатково повідомлено повісткою, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_8 про проведення одночасного допиту ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у порядку ч. 9 ст. 224 КПК України, в межах кримінального провадження №0000458 від 12.02.2014 рокуза ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 190 КК України, не залишилося без відповідного рішення слідчого у визначеному статтею 220 КПК України порядку, однак слідчим не було дотримано порядок повідомлення особи, яка заявила клопотання відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. 1, 2 ст. 28 КПК України, передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що положеннями ст.. 224 КПК України не встановлено строків проведення допиту, з огляду на що органи досудового розслідування при здійсненні слідчих (розшукових) дій повинні керуватися встановленими ч. 2 ст.. 219 КПК положеннями щодо строків досудового розслідування, а також п. 21 ст. 7 КПК України, що відповідає і положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою визначено розумність строків як загальну засаду кримінального провадження, правова реалізація якої спрямована на захист сторін від затягування кримінального процесу.

Таким чином, вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого провести слідчу діюзадоволенню не підлягають, оскільки, згідно зі ст. 40 КПК України, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, і саме до повноважень останнього входить вирішення клопотань, які йому подаються, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 303, 306 , 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1