КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/2877/2020 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року,
за участю: захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
На обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянти зазначають, що оскаржувану ухвалу отримано уповноваженими представниками ОСОБА_8 лише 19.05.2020.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянти зазначають, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, через неповноту судового розгляду, яка полягає у не встановленні та не дослідженні слідчим суддею не відповідності оскаржуваного повідомлення про підозру п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, зокрема: інкримінування ОСОБА_8 створення та організація «абузостійкого хостингу», поняття якого відсутнє у законодавстві України; відсутності законодавчої заборони на діяльність з надання хостингових послуг, здійснення якої інкримінується ОСОБА_8 ; відсутності у повідомленні про підозру та повідомленні про змінену та нову підозру відомостей щодо наявності у ОСОБА_8 відомостей про незаконну діяльність отримувачів хостингових послуг та (або) наявність фактів чи обставин, які вказують на те, що діяльність таких отримувачів має ознаки незаконної; відсутності у повідомленні про підозру та повідомленні про змінену та нову підозру викладу фактичних обставин, чи був ОСОБА_8 ініціатором передачі інформації «з невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами», чи здійснював він дії щодо обрання одержувача такої інформації та чи може змінити їїадресата, за яких обставин та підстав здійснювалась передача та отримання особами серверного обладнання.
Також апелянти зазначають, про невідповідність висновків слідчого судді щодо дотримання вимог ст. 277 КПК України фактичним обставинам кримінального провадження з огляду на відсутність у повідомленні про підозру відомостей: щодо фактичних діянь, вчинених безпосередньо ОСОБА_8 (із зазначенням їх дати та часу, способу вчинення тощо),які з позиції сторони обвинувачення містять ознаки інкримінованих йому кримінальних правопорушень; щодо фактичної змови ОСОБА_8 із будь-якими особами, які мали намір використати серверне обладнання у протиправний спосіб, переслідування ними спільної злочинної мети, що є необхідною умовою вчинення злочину у співучасті, яка фактично інкримінується ОСОБА_8 ,
Крім того апелянти зазначають, що допущено слідчим суддею порушення вимог ст. 94 КПК України в частині здійснення повного та всебічного аналізу, які перешкодили прийняттю законного та обґрунтованого рішення щодо обґрунтованості причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, що дає підстави для складання письмового повідомлення про підозру, тому зазначена ухвала підлягає скасуванню як така, що у результаті допущених порушень не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості.
Вислухавши думку захисників, щодо зазначеного клопотання сторони обвинувачення колегія суддів, прийшла до висновку про можливість продовження апеляційного розгляду апеляційної скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року, без участі сторони обвинувачення, яка в судове засідання не прибула, та не надала підтверджень, щодо обставин викладених у клопотанні про відкладення судового розгляду.
Крім того слід зауважити, що клопотання про відкладення судового розгляду, без надання доказів на підтвердження обставин з яких воно вноситься, не може бути підставою для відкладення судового розгляду.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження зазначеної ухвали підлягає поновленню, при цьому апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Враховуючи, що повний текст ухвали від 12.05.2020 року було оголошено 15.05.2020 року та отримано уповноваженими представниками ОСОБА_8 , тільки 19.05.2020 року, що фактично позбавляло можливості останніх, подати мотивовану апеляційну скаргу у встановлений законом п`ятиденний термін з дати постановлення оскаржуваної ухвали, оскільки останнім не було відомо обґрунтування прийняття такого рішення, тому колегія суддів вважає, що строк подачі апеляційної скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року, пропущено з поважних причин.
16.11.2019 прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_11 вручено повідомлення про змінену та нову підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 361, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 301, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361-1 КК України.
04.02.2020 ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на повідомлення про підозру та повідомлення про змінену та нову підозру останньому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 361, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 301, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361-1 КК України.
12.05.2020 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зазначену скаргу залишено без задоволення скаргу.
Дане рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.
Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_8 в повній мірі дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону.
Основним доводом скарги було те, що повідомлення про підозру та повідомлення про змінену та нову підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 361, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 301, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361-1 КК України є незаконним та ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування. Окрім того зазначено, що повідомлення про підозру не відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, оскільки не містить стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; не підтверджується жодними доказами будь-якої пов`язаності ОСОБА_8 із подіями, відображеними у письмовому повідомленні про підозру (у грубе порушення вимог щодо обґрунтованості підозри), не підтверджено жодними іншими доказами, отриманими у ході подальшого проведення розслідування стороною обвинувачення, на підтвердження їх позиції, відображеної у повідомленні про підозру щодо обґрунтованості подальшого розслідування щодо ОСОБА_8 .
Окрім того, підозрюється ОСОБА_8 у тому, що останній діючи умисно, використовуючи, підконтрольний Інтернет ресурс з продажу хостингу, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав відповідне серверне обладнання за ІР-адресою НОМЕР_1 , на якому в подальшому розміщено веб-сайт/ресурс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », через який поширюються твори порнографічного характеру та здійснюється його подальше зберігання.
Крім цього, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що в невстановлений досудовим розслідуванням дати та час, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , сприяв у використанні та розповсюдженні шкідливого програмного забезпечення призначеного для несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів).
З наведеного слідує, що ОСОБА_16 підозрюється у організації та створенні функціонування «абузостійкого хостингу», що виразилось у пособництві шляхом надання серверного обладнання, тобто знаряддя вчинення злочину.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого судового розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.
Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК Українивизначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 КПК Україниписьмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Наведене в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Так, оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованих підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 361, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 301, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361-1 КК України, колегія суддів вбачає, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , в контексті її розуміння ЄСПЛ, присутня.
А тому, доводи скарги захисників стосовно невідповідності повідомлення про підозру критеріям «обгрунтованої підозри» є безпідставними, оскільки, на думку апеляційного суду, повідомлення про підозру ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 361, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 301, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361-1 КК України, відповідає вимогам ст. 277 КПК України.
При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваної особи у вчиненні інкримінованого злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що в даному випадку підозрюваним ОСОБА_8 ставилось питання про не обґрунтованість підозри, при цьому, слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів на стадії досудового розслідування, під час якого слідчим проводяться слідчі (розшукові) дії спрямовані на виявлення та документування доказів причетності особи до вчиненого злочину, а відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.
Доводи сторони захисту щодо невідповідності оформлення повідомлення про підозру, яка була вручена ОСОБА_8 , вимогам ст.277 КПК Україниапеляційний суд визнає неспроможними, оскільки дані недоліки змісту письмового повідомлення про підозру не є такими вагомими, що суттєво вплинули на порядок повідомлення про підозру або порушення прав ОСОБА_8 , як учасника кримінального провадження, а тому за відсутності інших обставин, що дають підстави ставити під сумнів обґрунтованість підозри, не можуть являтися причиною для скасування підозри.
Доводи апелянтів стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали не можуть бути визнані переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_8 , повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, про обґрунтованість такої підозри, при цьому вислухав та врахував пояснення всіх учасників судового розгляду.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 309, 304, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Поновити захисникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3