ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/283/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/1319/20 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
- секретаря ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією прокурора на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.06.2020,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_6 про арешт майна.

Накладено арешт на майно, вилучене 27.03.2020 в ході проведення обшуку у ТОВ «МАРІ БІЛДІНГ», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шостківська, 30.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 02.06.2020 до Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_6 в межах матеріалів кримінального провадження№0000007 від 16.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження за №0000007 від 16.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Задовольняючи частково клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що можливо використання вказаного майна як доказів у даному кримінальному провадженні.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 та постановити нову, якою задовольнити клопотання повністю та накласти арешт, шляхом заборони користування, володіння, розпорядження на майно, виявлене та вилучене 27.03.2020 в ході проведення обшуку у ТОВ «МАРІ БІЛДІНГ», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шостківська, 30.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України як і клопотання слідчого про арешт майна.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника власника майна, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що проводиться досудове слідство по кримінальному провадженню №0000007 від 16.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України (а.с.1-11).

Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
Згідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши частково клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурор довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Як вбачається з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В ч.5 ст.170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України та ст.172 КПК України,зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.
Задовольнивши частково клопотання слідчого з посиланням на зміст ст.170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч.2 ст.170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.
Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Згідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Проте, задовольняючи частково клопотання слідчий суддя вказав, що в клопотанні не доведено, що оригінали документів, на які прокурор просив накласти арешт, відповідають ознакам речового доказу, що визначені в ст.98 КПК України, та будь-яких достовірних відомостей про те, що вилучене майно може бути використано як речовий доказ у кримінальному провадженні.

Однак, вказані документи мають значення для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема в них наявні оригінали підписів, як Генерального директора ДО «Комбінат «Світанок» Державного агентства резерву України ОСОБА_8 так і директора ТОВ «МАРІ БІЛДІНГ» ОСОБА_9 , а також службових осіб ДО «Комбінат «Світанок» Державного агентства резерву України, які були учасниками тендерних комітетів, на яких вирішувались відповідні організаційні питання, у тому числі щодо погодження переможців тендерів на виконання робіт.

Крім того, на даний час, згідно наявних документів, усі необхідні роботи з облаштування м`якої покрівлі виконані, відповідні бюджетні кошти за їх виконання перераховані ТОВ «МАРІ БІЛДІНГ», у зв`язку з чим відсутність вказаних документів у їх володільця на стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження жодним чином не вплине на нормальне та стабільне функціонування як ДО «Комбінат «Світанок» Державного агентства резерву України , так і ТОВ «МАРІ БІЛДІНГ», тобто не перешкоджає веденню їх господарської діяльності.

Ч.2 ст.19 Конституції України регламентує, що посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України дана норма розповсюджується і на суддів.

Слідчим суддею оскаржена ухвала в цій частині прийнята передчасно та необґрунтовано.
Приймаючи рішення про необхідність задоволення апеляційної скарги відповідно до вимог ч.3 ст. 407 КПК України, колегія суддів виходить з того що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню на підставі вимог п.1,3 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.06.2020необхідно скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене майна задовольнити та накласти арешт, шляхом заборони користування, володіння, розпорядження на майно, виявлене та вилучене 27.03.2020 в ході проведення обшуку у ТОВ «МАРІ БІЛДІНГ», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шостківська, 30.

Визначити місцем зберігання тимчасово вилученого майн Слобідський ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, пров. Балашовський, 12.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 скасувати.

Винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора, накласти арешт, шляхом заборони користування, володіння, розпорядження на майно, виявлене та вилучене 27.03.2020 в ході проведення обшуку у ТОВ «МАРІ БІЛДІНГ», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шостківська, 30.

Визначити місцем зберігання тимчасово вилученого майн Слобідський ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, пров. Балашовський, 12.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді