Житомирський апеляційний суд
Справа №281/774/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 125 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000063 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом не являється, раніше не судимого, -
обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 125 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю наявності в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення. Також, просить повторно дослідити обставини кримінального провадження та визнати недопустимим доказами: акт судово-медичного обстеження №285 щодо ОСОБА_9 , судово-медичну експертизу №418, протокол проведення слідчого експерименту від 07.08.2019 року з участю ОСОБА_7 . Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що у вироку суду не зазначено місце вчинення злочину, не встановлено мотив та мету дій обвинуваченого. Звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про час та дату внесення до ЄРДР кваліфікації за ч.2 ст. 125 КК України. Вказує, що в порушення п.2 ч.3 ст. 374 КПК України судом визнано необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 зазнав нападу з боку потерпілого, а тому мав право на захист, межі якого не перевищив, проте, судом не наведено аналізу вказаних доводів. Також, зазначає, що згідно запису судового засідання від 02.10.2020 року, суд при оголошенні вироку не роз`яснив ОСОБА_7 його зміст, порядок і строки оскарження.

В запереченні на апеляційну скаргу, яке надійшло від прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , йдеться про безпідставність доводів апелянта та про залишення вироку суду без зміни.

Вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяних злочином, відшкодування понесених витрат на правову допомогу - задоволено частково.
Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 2461 грн. 00 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу у розмірі 4520 грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Як встановлено судом та зазначено у вироку, 13.05.2019 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебував на території складу в с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області. В цей час, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 зав`язалась розмова, яка згодом переросла в сварку.
В ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та нічого не пояснюючи, підняв з землі балонний ключ, яким наніс останньому удари в різні частини тіла, після чого залишивши балонний ключ почав наносити удари руками по тілу потерпілого. Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця на обох повіках лівого ока з переходом на ліву вилицю, синця на нижній повіці правого ока, синця по передній та лівій передньо-боковій поверхням верхньої частини шиї, рани в лівій завушній ділянці, синця в правій підключичній ділянці з переходом на передню поверхню лівого плечового суглоба, підвивиху 24 зуба, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, доводи прокурора, потерпілого ОСОБА_9 та його представника в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.2 ст. 125 КК України не визнав та пояснив, що в той день приїхав на територію складу в с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області, який мав намір купити його брат - ОСОБА_12 , та де працював сторожем ОСОБА_9 . Обдивляючись об?єкт, він побачив як ОСОБА_9 з балонним ключем у руках виганяє з охоронюваної території ОСОБА_13 . Коли він підійшов до ОСОБА_9 , між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 вдарив його ключем в ліву частину голови в результаті чого він втратив рівновагу та присів на одне коліно. Розуміючи наслідки майбутніх ударів він у сутичці відібрав у ОСОБА_9 балонний ключ. Чи наносив останньому удари не пам?ятає, оскільки все відбулося дуже швидко, однак зазначив, що навмисно тілесні ушкодження ОСОБА_9 не наносив, лише оборонявся. Після бійки приїхала швидка та поліція, якій він віддав балонний ключ, що відібрав у ОСОБА_9 , після огляду та надання йому першої невідкладної допомоги, він від госпіталізації відмовився, але наступного ж дня звернувся до лікаря.
Згідно ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути належно мотивовано.
Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто, вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.
Відповідно до положень п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону.
Так, визнаючи ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, суд першої інстанції лише зазначив, що вина останнього підтверджується дослідженими судом доказами, не надавши оцінки цим доказам у сукупності та не зазначивши чим спростовується невизнання вини самим обвинуваченим.

Не надав оцінки суд першої інстанції показам обвинуваченого щодо версії його захисту від нападу ОСОБА_9 , враховуючи, що в провадженні суду перебуває на розгляді кримінальне провадження за цим же фактом щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Отже, як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції виклавши пояснення обвинуваченого, потерпілого та свідків, перерахував докази, які наявні в матеріалах кримінального провадження без їх детального аналізу.
Відносно показань свідка ОСОБА_13 судом першої інстанції при неврахуванні частини показань останнього лише зазначено, що «в іншій частині його покази викликають сумнів, бо є путаними та такими, що суперечать показам, які надавали інші учасники», що на переконання колегії суддів не можна вважати належним мотивуванням висновку суду. Крім того, покази свідка ОСОБА_13 , які надавались останнім в суді першої інстанції, не відображено у вироку суду.
Також, колегія суддів звертає увагу, що у вироку місцевого суду не встановлено мотивів кримінального правопорушення, у вчиненні якого визнано винним ОСОБА_7 .
Колегія суддів вважає, що висновки у судовому рішенні повинні прямо випливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто не допускати неоднозначного трактування. Суд повинен послідовно поєднувати закон із фактами у справі і наводити чіткі аргументи, яким чином було вирішено справу у конкретному випадку. Якщо цього не робити, це буде очевидне порушення права на справедливий суд, яке гарантує стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте, зазначене судом першої інстанції, при винесенні вироку, виконано не було.
Таким чином, висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності, які могли вплинути на вирішення питання про винуватість обвинуваченого, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За наведених вище обставин, висновки суду про визнання винним ОСОБА_7 є передчасними, зробленими без повного, всебічного, об`єктивного дослідження та аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не можуть визнаватися законними та обґрунтованими.
Поверхневе дослідження доказів в даному кримінальному провадженні позбавило суд першої інстанції ухвалити вмотивоване рішення.
Допущені порушення згідно із положеннями ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкоджають ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст. 409 КПК України неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.
За таких обставин, судове рішення, постановлене з порушенням кримінального процесуального закону не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд.
Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Оскільки вирок суду із зазначених вище підстав, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, то колегія суддів не входить в обговорення всіх доводів апеляційної скарги, які підлягають перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції слід, дотримуючись розумних строків розгляду кримінального провадження, належним чином дослідити всі обставини кримінального провадження, надати їм належну оцінку, перевірити доводи апеляційної скарги і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: