Справа № 944/5072/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/282/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 944/5072/19 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 414 КК України,
з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 13 січня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 13 січня 2020 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 414 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.
Згідно з вироком, ОСОБА_5 будучи обізнаним з технічними властивостями автомата Калашникова, отримавши необхідну спеціальну підготовку поводження із вказаним видом зброї, пройшовши належні інструктажі щодо заходів безпеки при поводженні зі зброєю та боєприпасами, діючи в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 20, 22, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушив правила поводження зі зброєю, та тримаючи у руках закріплений за ним автомат система Калашникова « НОМЕР_1 » калібру 5.45 мм, споряджений бойовими патронами, 09.06.2019 близько 17 години 40 хвилин, перебуваючи на території парку бойових машин № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , тримаючи вказівний палець правої руки на спусковому гачку, помилково вважаючи, що зброя розряджена, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча усвідомлюючи вогневі властивості зброї, направивши її на солдата ОСОБА_11 , не маючи наміру заподіяти йому смерть, натиснув на хвіст спускового гачка автомату, що призвело до пострілу з нього та прямого попадання в потерпілого, внаслідок чого солдат ОСОБА_12 помер.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі просить вирок щодо нього змінити та призначити йому покарання у виді обмеження волі. Вважає покарання у виді 5 років позбавлення волі занадто суворим. Зазначає, що автомат був несправний та не пройшов належного технічного огляду. Звертає увагу, що мріяв стати військовим та захищати державу як його батько, який воював у зоні ООС.
Захисник ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просить вирок змінити та зменшити призначену ОСОБА_5 міру покарання.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на такі доводи: суд, хоч і зазначив у тексті вироку обставини, що пом`якшують покарання, проте не врахував їх у повній мірі, зокрема: ОСОБА_5 щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину та проведенню досудового розслідування, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, за місцем проживання та служби характеризується виключно позитивно. Крім того, захисник вважає, що суду слід було врахувати молодий вік обвинуваченого, відсутність у нього навичок поводження зі зброєю через невеликий строк його військової служби. ОСОБА_5 вчинив злочин з необережності та тяжко переживає це. Також, апелянт звертає увагу, що мати потерпілого ОСОБА_11 не наполягала на суворому покаранні, покликаючись на розсуд суду.
На апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 прокурор ОСОБА_13 подав заперечення. Вважає, що висновки, зазначені у вироку суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, а покарання відповідає особі обвинуваченого.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 . Додатково пояснив, що він з потерпілим ОСОБА_11 перебували в наряді. Якийсь час вони поспілкувалися, після чого розійшлися. Коли він повернувся, то побачив, що автомат потерпілого ОСОБА_11 націлений на нього. У нього склалося враження, що потерпілий хоче у нього вистрілити, а тому скерував свій автомат на ОСОБА_11 . Крім того обвинувачений вважає, що причиною смерті потерпілого стало неналежне виконання своїх обов`язків медичними працівниками, а зброя не була належним чином перевірена відповідними службами та могла бути у несправному стані. На думку обвинуваченого ОСОБА_5 , його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 414 КК України, оскільки смерть потерпілого настала через 19 год після отримання поранення, а саме під час третьої операції.
Захисник ОСОБА_9 підтримала свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 . Вважає, що порушення ОСОБА_5 правил поводження зі зброєю заподіяло потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження. Зазначила, що смерть потерпілого настала через 19 годин, а не одразу. Потерпілий помер під час третьої операції через велику крововтрату. У зв`язку з цим захисник вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 414 КК України.
Прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 заперечили, просять вирок суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 , прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні суду першої інстанції доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, а саме: показаннями ОСОБА_5 , даними у суді першої інстанції, який вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, пояснив, що він проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 . 09.06.2019 заступив в наряд близько 05 год. вечора, перебуваючи на території парку бойових машин № 2 військової частин НОМЕР_3 , помилково вважаючи, що автомат Калашникова, який йому було видано при заступлені в наряд розряджений, жартома направив його на солдата ОСОБА_11 та випадково натиснув на спусковий гачок автомата, що призвело до пострілу та прямого попадання в потерпілого, внаслідок чого останній помер. Про вчинене зразу доповів командуванню. Із ОСОБА_11 підтримував дружні стосунки.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 09.06.2019, протоколом огляду місця події від 10.06.2019; протоколом огляду місця події від 10.06.2019, протоколом проведення слідчого експерименту від 11.06.2019 за участю підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом огляду трупа ОСОБА_11 від 11.06.2019; висновком експерта №74/2019 від 17.06.2019; висновком експерта №92/2019-мк від 11.06.2019; висновком експерта №1622/2019 від 01.07.2019; книгою видачі боєприпасів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_3 , згідно якої солдатам строкової військової служби ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 09.06.2019 було видано по 60 набоїв калібру 5,45 мм; книгою видачі зброї групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_3 , згідно якої 09.06.2019 ОСОБА_11 було видано автомат АК74, 5,45 мм, номер НОМЕР_4 , багнет-ніж номер 398, та два магазини, ОСОБА_5 було видано автомат АК74.5,45 мм, номер НОМЕР_5 , багнет-ніж номер 886, та два магазини; висновком експерта за №5/284 від 22.07.2019; висновком експерта за №3/729 від 01.07.2019; висновком експерта за №5/290 від 25.07.2019; висновком експерта за №3/721 від 24.07.2019; висновком експерта №3/719 від 25.06.2019; протоколом проведення слідчого експерименту від 22.08.2019 за участю підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 29.08.2019 за участю свідка ОСОБА_15 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 29.08.2019 за участю свідка ОСОБА_14 .
На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції належним чином перевірив усі докази по справі, взявши до уваги їх як правдиві та такі, що відповідають дійсним обставинам справи, є такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами та надав належну оцінку усім зібраним та перевіреним по справі об`єктивним доказам, які з достовірністю стверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України.
Безпідставними є твердження обвинуваченого ОСОБА_5 , які підтримала у суді апеляційної інстанції його захисник ОСОБА_9 , щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 414 КК України.
Так, згідно з вироком дії обвинуваченого ОСОБА_5 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 414 КК України, оскільки він вчинив порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.
З об`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 2 ст. 414 КК України характеризується суспільно небезпечними діями чи бездіяльністю у виді порушення правил поводження з речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення; наслідками у виді заподіяння тілесних ушкоджень кільком особам або смерті потерпілого та причиновим зв`язком між зазначеними діями і наслідками.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 74/2019 від 17.06.2019 смерть ОСОБА_11 настала від сліпого проникаючого вогнестрільного кульового поранення живота і тазу з ушкодженням клубових судин, судинного сплетіння клітковини порожнини тазу, крижової кістки, товстої і тонкої кишки, яке супроводжувалося гострою масивною крововтратою з розвитком системного порушення зсідання крові і функції внутрішніх органів, що зумовило зупинку серцевої діяльності, припинення функції центральної нервової системи. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено сліпе проникаюче вогнестрільне кульове поранення живота і тазу з ушкодженням тонкої кишки, сліпої кишки, сигмоподібної ободової і прямої кишки, правої зовнішньої клубової вени, гілки правої внутрішньої клубової артерії, судинного сплетіння тазу та крижової кістки, яке за ознакою небезпеки для життя відноситься до тяжкого тілесного ушкодження та перебуває в прямому причинному зв`язку з фактом смерті.

Тобто, потерпілому ОСОБА_11 внаслідок порушення ОСОБА_5 правил поводження зі зброєю завдано тілесне ушкодження, яке є небезпечне для життя, та спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до п.п. 2.1.2 п. 2.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

До небезпечних для життя ушкоджень, в тому числі, належать ушкодження живота, котрі проникли в черевну порожнину, у тому числі і без ушкодження внутрішніх органів; відкриті ушкодження внутрішніх органів, розміщених в заочеревному просторі (нирок, наднирників, підшлункової залози) і в порожнині таза (сечовий міхур, матка, яєчники, передміхурова залоза, верхній і середній відділи прямої кишки, перетинкова частина уретри), закриті ушкодження органів грудної, черевної порожнини, органів заочеревного простору, порожнини таза все за наявності загрозливих для життя явищ.

У зв`язку з наведеним, твердження ОСОБА_5 про те, що причиною смерті потерпілого ОСОБА_11 стала недостатня кваліфікація медичних працівників під час надання медичної допомоги потерпілому є неспроможними.

На думку колегії суддів дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 414 КК України.

Також, не заслуговують на увагу доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що автомат був у неналежному технічному стані, оскільки такі спростовуються висновком експерта № 5/284 від 22 липня 2019 року, відповідно до якого ударно-спусковий механізм наданого для дослідження автомата Калашникова кал. 5,45 мм моделі АК-74 № НОМЕР_5 , справний та забезпечує штатне проведення стрільби.
Щодо тверджень обвинуваченого ОСОБА_5 у суді апеляційної інстанції про те, що він перебував у стані уявної оборони, то апеляційний суд їх відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КК України, уявною обороною визнаються дії, пов`язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільне небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання.
Стан уявної оборони виникає у випадках, коли реального посягання немає, але в особи під впливом дій іншої особи (осіб) та особливостей ситуації, в якій вчинено ці дії, виникає помилкове враження про вчинення (чи реальну загрозу вчинення) суспільне небезпечного посягання, внаслідок чого вона заподіює шкоду, вважаючи, що перебуває у стані необхідної оборони.
Частиною 4 статті 37 КК України встановлено, що якщо в обстановці, що склалася, особа не усвідомлювала, але могла усвідомлювати відсутність реального суспільне небезпечного посягання, вона підлягає кримінальній відповідальності за заподіяння шкоди через необережність.
Це правило має застосовуватись лише для випадків, коли виникли певні обставини, які могли створити враження про наявність посягання, але особа проявила легковажність чи недбалість в оцінці ситуації і внаслідок цього помилково вжила заходів захисту від неіснуючого посягання. Якщо ж обставин, які хоча б частково виправдовували помилку, допущену особою в оцінці ситуації, не було і заподіяння шкоди зумовлене виключно надмірною уявою особи, то положення про уявну оборону щодо такої особи не застосовуються і вона має нести кримінальну відповідальність за заподіяну шкоду на загальних підставах.
Як встановлено з показань обвинуваченого ОСОБА_5 , будь-яких конфліктів між ним та потерпілими не було, того дня вони з потерпілим були в наряді, перед тим спілкувалися про ігри на мобільному телефоні, а тому твердження обвинуваченого ОСОБА_5 щодо наявності у нього уявної небезпеки не підтверджуються фактичним обставинам справи.
Жодних доказів, які б свідчили, що потерпілий вчинив дії, які обвинувачений помилково міг сприйняти як погрозу для свого життя та здоров`я, відповідно до ст. 37 КК України, в матеріалах справи немає.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до висновку експерта № 74/2019 від 17.06.2019 (т.1 а.с. 98-102) при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено сліпе проникаюче вогнестрільне кульове поранення живота і тазу. Також при дослідженні трупа виявлено одне наскрізне вогнестрільне кульове поранення правої кисті. Одне поранення правої кисті і одне поранення живота виникли в результаті пострілу зі зброї сильного бою.

Крім того, відповідно до протоколу слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_5 від 22.08.2019, а також фототаблиць до нього, ОСОБА_5 на пропозицію слідчого розмістив статиста у положення, у якому перебував потерпілий ОСОБА_11 в момент здійснення пострілу. Таким чином, зафіксовано, що права рука потерпілого ОСОБА_11 знаходилася на рукоятці автомата зігнута в кисті на рівні ділянки нижньої частини живота з правої сторони, дуло автомата спрямовано в ліву сторону.

Тобто, вищезазначене спростовує пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що потерпілий ОСОБА_11 цілився у нього з автомата, а його руки перебували на рівні грудей.

Щодо покарання, з яким не погоджується обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_9 , то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обране з врахуванням особи обвинуваченого, який є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем праці та місцем служби, думки потерпілої, яка в частині призначення покарання поклалася на розсуд суду; обставин, які пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, які обтяжують покарання, та призначене в межах, встановленого санкцією частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Що стосується доводів захисника про необхідність врахування при призначенні покарання його особи та обставин, які пом`якшують покарання, то усі дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину та обставини, які пом`якшують покарання, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання й наведені у вироку суду.

Будь-яких даних про те, що обвинувачений ОСОБА_5 у зв`язку із станом здоров`я не може перебувати у місцях позбавлення волі, матеріали кримінального провадження не містять.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, усі обставини кримінального провадження, а також те, що засуджений вчинив хоч і необережний, однак тяжкий злочин, наслідком якого стала смерть людини, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому за ч. 2 ст. 414 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Підстав вважати, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, немає.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 задоволенню не підлягають.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 13 січня 2020 рокущодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4