Справа № 142/681/20
Провадження № 1-кп/147/115/20
УХВАЛА

13 листопада 2020 року смт.Тростянець

Тростянецький районний суду Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
із секретарем ОСОБА_2 ,
з участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду №1 в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000071 від 24.06.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,
В С Т А Н О В И В :
18.09.2020 р. в провадження суду з Вінницького апеляційного суду надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт від 17.09.2020 року у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.
13.11.2020 року через канцелярію суду прокурором було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого. В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_4 , оскільки воно є необґрунтованим, а зазначені ризики не доведені. Крім того зазначив, що його підзахисний має постійне місце проживання та реєстрації, не має наміру впливати на свідків чи потерпілу, має місце роботи, однак не має достатніх коштів та наміру виїжджати за межі України. Просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки прокурором не обґрунтовано неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Обвинувачений просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Потерпіла та її законний представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали, дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, термін тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 17 листопада 2020 року, але завершити розгляд кримінального провадження до цієї дати неможливо у зв`язку з складністю злочину, необхідністю допиту свідків, дослідження матеріалів кримінального провадження.
Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Зокрема, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити з огляду на характер та тяжкість вчиненого злочину, заявлених при обранні запобіжного заходу ризиків, зокрема, те, що він може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей на утриманні немає, що свідчить про відсутність у обвинуваченого стійких соціально-побутових зв`язків.
Крім того, судовий розгляд не завершено, не допитано свідків та обвинуваченого, не досліджено доказів, а тому ОСОБА_4 може здійснювати тиск на потерпілу чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою уникнення чи пом`якшення відповідальності за вчинений злочин, а тому дані обставини виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Тримання під вартою обвинуваченого як запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються обвинуваченому, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя та незаконного впливу на сторони кримінального провадження.
Крім того, продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 331 КПК України, суд -
постановив:
Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Красні Окни Одеської області, який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 12 січня 2021 року включно.
В судовому засіданні оголосити перерву до 4 грудня 2020 року 13-00 год.
Ухвалу може бути оскаржено протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019.

Суддя ОСОБА_1