Справа № 635/4191/20
Провадження № 1-в/635/587/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2020 року селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
прокурор ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 засуджений за вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 березня 2014 року за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю.

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою та просить замінити невідбуту частину його покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України, посилаючись на те, що за час відбування покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» він має ряд заохочень від адміністрації установи виконання покарань; стягнень не має, що свідчить про його позитивні зміни та становлення на шлях виправлення.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти заміни невідбутої частини покарання засудженого ОСОБА_4 більш м`яким посилаючись на те, що останній за час відбуття покарання не став на шлях виправлення, тому застосування до нього ст. 82 КК України є недоцільним.
Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд без його участі клопотання ОСОБА_4 про заміну його невідбутої частини покарання більш м`яким.

ОСОБА_4 подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши прокурора, розглянувши заяви представника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» та засудженого, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_4 приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Клайпеда Литви, громадянин України, має середньо-спеціальну освіту, неодружений, не працевлаштований, засуджений за вироком Апеляційного суду Харківської області від 30 грудня 2004 року за ч.1 ст. 396, ст. 198 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Чугуївського районного суду Харківської області від 23 березня 2007 року за ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 315 КК України до 4 років позбавлення волі; за вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 березня 2014 року за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю, місце проживання: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2019 року зараховано ОСОБА_4 в строк покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 березня 2014 року, строк попереднього ув`язнення з 08 вересня 2012 року до 29 травня 2014 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку покарання: 08 вересня 2012 року. Кінець строку покарання: 18 грудня 2023 року.
З 19 вересня 2012 року ОСОБА_4 тримався в СІЗО міста Харкова, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 05 квітня 2012 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія № 100», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 12 квітня 2013 року тримався в СІЗО міста Харкова, де характеризувався негативно, мав одне стягнення за порушення вимог режиму тримання, яке погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав.
З 19 червня 2014 року ОСОБА_4 тримався в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 12 вересня 2014 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія № 100», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 09 жовтня 2014 року тримався в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)», де характеризувався негативно, мав одне стягнення за порушення вимог режиму тримання, яке погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав.
З 04 березня 2016 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія № 100», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
05 квітня 2016 року ОСОБА_4 прибув до слідчого ізолятора міста Києва де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 06 серпня 2016 року тримався в ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)», де характеризувався негативно, мав одне стягнення за порушення вимог режиму тримання, яке погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав.
З 22 серпня 2017 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія № 100». За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень не має, з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи 4 рази.
З 15 грудня 2019 року відбував покарання в ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 16 квітня 2020 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія № 100». За час відбування покарання до промислової зони установи не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою установи, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не має. За висновком адміністрації установи спільно зі спостережною комісією при Харківській районній державній адміністрації Харківської області, ОСОБА_4 за час відбування покарання на шлях виправлення не став, застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - не доцільно.

27 червня 2018 року комісією державної установи «Темнівська виправна колонія № 100» розглядалося питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України у відношенні ОСОБА_4 , за результатами розгляду останньому відмовлено у застосуванні вказаної заохочувальної норми, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Згідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення; заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (п. 3).
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Враховуючи, що вищевказані обставини у їх сукупності не дають підстав вважати, що засуджений ОСОБА_4 став на шлях виправлення, оскільки за час відбування покарання характеризується переважно посередньо та негативно, не працевлаштований, заохочувався адміністрацією установи лише з метою стимулювання правослухняної поведінки, тому відсутні передбачені ч. 3 ст. 82 КК України підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким і суд відмовляє в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1