Справа № 296/3164/19
Ухвала
Іменем України

18 січня 2021 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000321 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Корольовським районним судом м. Житомира розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 закінчується 21.01.2021 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено, речові докази не досліджені, по справі оголошено перерву.

Ст.331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів, вказавши про наявність визначених в ст. 177 КПК України ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті. Звертав увагу суду на відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, останній не працює, утриманців не має.

Клопотання прокурора підтримала потерпіла ОСОБА_6 .

Обвинувачений та його захисник проти клопотання прокурора заперечили, вказавши, що конкретні ризики не доведені і не підтверджені. Просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Суд при вирішенні питання, на виконання вимог ст.178 КПК України, приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який вважається не судимим в силу ст. 89 КК України, суспільну небезпеку правопорушення, в якому обвинувачується особа, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим, соціальні зв`язки неодружений, проживає з матір`ю, враховуючи також можливість ухилення від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Судом приймається до уваги те, що обвинувачений проживає неподалік місця вчинення інкримінованого йому злочину. Характер злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , дає підстави вважати, що по справі існують обґрунтовані ризики щодо негативної поведінки обвинуваченого у суспільстві, його можливість вплинути на встановлення істини по справі та в подальшому перешкодити виконанню процесуальних рішень по справі.

Будь яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, отже клопотання захисту задоволенню не підлягає.

Колегія суддів приходить до переконання, що жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не в змозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Таким чином, наявні достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою до 18.03.2021 року.

Керуючись рішенням Конституційного Суду України №4-р/219 від 13.06.2019р., ст.29 Конституції України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 177, 178, 331, 392, 395 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО Житомирської УВП №8 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів, а саме по 18 березня 2021 року (включно).

В клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2