Справа № 130/1159/20
Провадження №11-кп/801/1068/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 05.05.2020,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.07.2020, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Вінниця, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не військовозобов`язаного, раніше судимого, на даний час судимість не знята та не погашена: вироком від 15.05.2013 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області був засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; звільненого 02.07.2014 року із Могилів-Подільської ВК Вінницької області відповідно до Закону України «Про амністію», не відбутий строк 2 роки, 1 місяць, 4 дні,
-визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.07.2020 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вирішено відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речовий доказ, а саме: пульт управління до телевізора «HOFFSON», моделі A32 HD 200T2» та телевізор марки «HOFFSON», моделі «A32HD200T2» що знаходиться у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області - повернуто потерпілому ОСОБА_9 попередньо скасувавши заходи забезпечення застосовані ухвалою слідчого суддів Жмеринського міськрайонного суду ОСОБА_10 від 06.05.2020 та 08.05.2020 року; один слід долоні який непридатний для ідентифікації та два сліди долоні потерпілого, які являються об`єктами відповідно до висновку експерта № 239 від 13.05.2020 року та поміщені до полімерного пакету Експертна служба № 3675354 і знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області вирішено знищити.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз, які покладені в основу обвинувачення, а саме: дактилоскопічної експертизи №239 від 13.05.2020 в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 коп., та товарознавчої експертизи № 3462/20-21 від 08.05.2020 в розмірі 326 (триста двадцять шість) гривень 88 коп.

Судовим рішенням суду першої інстанції встановлено, що 04.04.2020 у ОСОБА_7 який перебував в с.Олексіївка Жмеринського району Вінницької області, виник умисел на заволодіння чужим майном. Так реалізуючи свій злочинний намір, цього ж дня, ОСОБА_7 близько 19:00 годин, діючи повторно, з прямим умислом, з корисливим мотивом, бажаючи збагатитись за рахунок чужої власності, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, таємно, шляхом зриву навісного замку, проник до будинку, належного ОСОБА_9 що за адресою: АДРЕСА_2 , звідки вчинив крадіжку телевізора марки «HOFFSON», моделі «A32HD200T2» із серійним номером «PEG0C», в корпусі чорного кольору та коробку до нього, вартість яких відповідно до висновку експерта №3462/20-21 від 08.05.2020, складала 2348 гривень 10 копійок (дві тисячі триста сорок вісім гривень десять копійок). В подальшому, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи правильність кваліфікації його дій та доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, просить вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.07.2020 щодо нього змінити, призначивши йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі та відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнити його відбування покарання з іспитовим строком на два роки, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України та висновком органу пробації.
В доводах апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що призначаючи йому покарання, судом першої інстанції не взято до уваги обставини, що пом`якшують його покарання, а саме визнання винив повному обсязі, щире розкаяння, активне сприяння розкриттю злочину, погодження з вартістю викраденого, повне відшкодування матеріальних збитків потерпілому, який не наполягав на його суворій мірі покарання. Також вважає, що судом не було враховано те, що на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, яке підтверджується довідкою про відсутність заборгованості по аліментам. Окрім того, він позитивно характеризується за місцем свого проживання та не перебуває на обліку у лікарів психіатра чи нарколога. Звертає увагу також і на те, що вчиняючи даний злочин, він у повній мірі не усвідомлював свої дії через тяжкі душевні страждання внаслідок відсутності у нього постійного заробітку та неспроможності забезпечити своїх дітей необхідними продуктами харчування та речами першої необхідності, про що розкаюється та шкодує. При цьому також звертає увагу суду на те, що суд не взяв до уваги висновок органу пробації щодо нього, згідно якого його виправлення без позбавлення або обмеження волі можливе лише у винятковому порядку із застосуванням заходів по здійсненню нагляду за його поведінкою.

Інші учасники кримінального провадження судове рішення суду першої інстанції не оскаржували.
Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали та наполягали на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення, посилаючись на її необґрунтованістю та безпідставність, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 без змін.

Потерпілий ОСОБА_9 повідомлений належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте в судове засідання не з`явився, а тому відповідно до вимог ст. 405 КПК України за згодою прокурора, обвинуваченого та захисника кримінальне провадження розглянуто у його відсутність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З такими клопотаннями відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України учасники судового провадження до суду апеляційної інстанції не зверталися.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження, вірно кваліфікував дії обвинуваченого і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Даний висновок суду в апеляційній скарзі не заперечується, а тому перевірці в апеляційній інстанції не підлягає.

Перевіривши ретельно доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів апеляційного суду переконана, що судове рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 повністю відповідає вимогам ст.ст. 370- 373 КПК України та ст.ст. 50, 65 КК України.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що, на його думку, призначене покарання є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину і його особі.
Так, відповідно до вимог статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно керувався вимогами ст. ст. 65-67 КК України та взяв до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Колегія суддів переконана, що при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу обвинуваченого. Зокрема, судом враховано наявність обставин які пом`якшують його покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також судом не встановлено обставини, які обтяжують його покарання.
Окрім цього судом першої інстанції обґрунтовано враховано і те, що як вбачається із характеристики виконавчого комітету Камяногірської сільської ради, ОСОБА_7 проживає в селі без реєстрації із матір`ю. За час проживання на території ради громадський порядок не порушує, в громадських місцях поводить себе добре. Виконавчий комітет ради зауважень до нього не має; ОСОБА_7 на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває; згідно довідки раніше неодноразово судимий, що також підтверджується копією вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2013 року.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок, судом першої інстанції взято до уваги досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Зокрема, з досудової доповіді, складеної Жмеринським МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 від 21.07.2020 року, вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не перебуває. Згідно висновку органу пробації про можливість виправлення без обмеження або позбавлення вона на певний строк зазначено, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі, можливе лише у винятковому порядку, із застосуванням заходів по здійсненню нагляду за його поведінкою.
Таким чином колегія суддів переконана, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, суд першої інстанції дійшов цілком правильного та обґрунтованого висновку про доцільність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції інкримінованої статті, а саме у виді реального позбавлення волі, так як на думку суду за конкретних обставин, таке покарання буде відповідати його загальній меті, а застосування більш м`якшого покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства буде не достатнім для його виправлення.
Колегія суддів апеляційного суду перевіряючи детально доводи апеляційної скарги обвинуваченого, переконана, що позитивна характеристика обвинуваченого та наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, не стали соціально-стримуючим фактором для чергового вчинення ним нового кримінального правопорушення, враховуючи те, що він раніше вже був засуджений за вчинення корисливого злочину, проте, на шлях виправлення не став. Окрім того, колегія суддів також враховує і те, що розкриття даного злочину, вчиненого ОСОБА_7 , було здійснено саме завдяки невідкладним першочерговим діям працівників органу досудового розслідування, а не добровільної відмови ОСОБА_7 від подальших своїх злочинних дій. Також апеляційний суд враховує і спосіб яким було вчинено ОСОБА_7 даний злочин, а саме шляхом зриву навісного замка будинку та проникнення в будинок.
Також апеляційний суд враховує і те, що матеріальні претензії потерпілого до обвинуваченого відсутні через те, що викрадений ОСОБА_7 у потерпілого телевізор був виявлений та вилучений працівникам поліції 05.05.2020 за добровільною заявою свідка ОСОБА_11 у його будинку, який видав речі, які того ж дня залишив йому на зберігання ОСОБА_7 та на нього ухвалою слідчого судді було накладено арешт (а.к.п. 47). При цьому апеляційний суд також враховує і те, що з приводу міри покарання обвинуваченому в суді першої інстанції потерпілий покладався на розсуд суду.
Не може погодитись колегія суддів апеляційного суду також з доводами апеляційної скарги обвинуваченого про те, що вчинення ним даного злочину відбулось через тяжкі душевні страждання внаслідок відсутності у нього постійного заробітку та неспроможності забезпечити своїх дітей необхідними продуктами харчування та речами першої необхідності, оскільки зазначені ним обставини нічим не підтверджені та жодним чином поза будь-яким розумним сумнівом не можуть виправдати такі його злочинні дії.
Таким чином колегія суддів дійшла переконання, що з урахуванням наведеного, конкретних обставин справи та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов правильного та цілком обґрунтованого висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке у даному випадку є необхідне та достатнє для його виправлення та перевиховання, а також для попередження нових злочинів.
Колегія суддів апеляційного суду, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, особу винного та інші обставини, не вбачає достатніх підстав для висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Також колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
На думку колегії суддів, у даному випадку саме такий вид та розмір покарання щодо ОСОБА_7 , буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, тому не вбачає достатніх підстав для його зміни, як того просить у своїй скарзі обвинувачений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.07.2020 щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4