ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/6014/19
Провадження № 1-кс/210/1422/20

"26" листопада 2020 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду скарги засудженого ОСОБА_3 на рішення адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про накладення стягнення
в с т а н о в и в :
В провадженні судді надійшла вказана заява. В обґрунтування заяви ОСОБА_3 зазначає, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває його скарга на рішення адміністрації Державної установи Криворізька виправна колонія (№80) про накладення стягнення. При здійсненні автоматичному розподілу даної справи між суддями, скарга ОСОБА_3 , надійшла судді ОСОБА_4 .. Заявник вважає, що авторозподіл проведений із порушеннями та просить відвести суддю ОСОБА_4 від розгляду цієї справи та винести ухвалу про звернення до про охоронних органів за для проведення досудового розслідування щодо скоєння у Дзержинському районному суді міста Кривого Рогу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 присутній не був, оскільки етапований до Вільнянської виправної колонії № 26. Розгляд заяви ОСОБА_3 про відвід судді призначено у режимі відео конференції, судом неодноразово вживались заходи щодо забезпечення судового розгляду заяви ОСОБА_3 . Однак з Вільнянської виправної колонії № 26 відсутня можливість проведення дистанційного провадження.
Захисник засудженого в судове засідання не з"явився.
Суд враховує, що під час перебування ОСОБА_3 у Жовтоводській ВК та проведення дистанційного судового засідання, останній від своєї заяви не відмовлявся, тому суд приходить до висновку розглянути заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 за наявними матеріалами справи.
Прокурорта в судове засідання не з`явився, будучи повідомлений про розгляд справи.
Неявка усіх учасників не є перешкодою для розгляду заяви, враховуючи, що судом вживались заходи для участі ОСОБА_3 в судовому засіданні.
Крім того слід зазначити, що розгляд суддею заяви про відвід має на меті встановлення обставин, які б свідчили про неможливість учасника процесу, якому заявлено відвід, приймати у ньому участь та реалізовувати права та обов`язки, встановленні процесуальним законодавством, проте не пов`язується із розглядом справи по суті.
При розгляді заяви про відвід, суддя не вивчає матеріали кримінального провадження, а лише встановлює наявність чи відсутність обставин, що унеможливлюють подальшу участь особи, якій заявлено відвід, в певному судовому процесі.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2020 року (суддя ОСОБА_5 ) залишено без розгляду скаргу засудженого ОСОБА_3 на рішення адміністрації Державної установи Криворізька виправна колонія (№80) про накладення стягнення.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2020 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 лютого 2020 року про залишення без розгляду скарги засудженого ОСОБА_3 на рішення адміністрації Державної установи Криворізька виправна колонія (№80) про накладення стягнення скасовано, матеріали за скаргою направлено до суду першої інстанції для прийняття процесуального рішення у відповідності до закону.
Встановлено, що скарга засудженого ОСОБА_3 на рішення адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про накладення стягнення перебуває в провадження судді ОСОБА_4 .
У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» може бути застосована до даних правовідносин, закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.
Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у статті 21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Як убачається зі змісту заяви про відвід, а так само із пояснень заявника, підставою для відводу судді ОСОБА_6 вказано, що остання може бути упередженою по відношенню до заявника, оскільки була допитана у якості свідка у кримінальному провадженні №0001028 від 27.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, де заявник ОСОБА_3 також визнаний свідком.
ОСОБА_3 вважає, що оскільки він надавав покази як свідок в одному й тому ж провадженні, що і головуючий у справі, з одних і тих же питань, вказана обставина може викликати сумніви у неупередженості та об"єктивності складу суду.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».
Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).
В пункті 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».
Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».
Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).
У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).
Крім того, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії»).
Заява ОСОБА_3 про відвід судді свідчить про те, що існують умови, за яких можливі сумніви у безсторонності та неупередженості суду.
Суд погоджується з доводами ОСОБА_3 , що за встановлених обставин, а саме, що головуючий у справі допитаний в якості свідка в одному й тому ж провадженні, відносно однієї і тієї ж особи, може поставити під сумнів розгляд справи неупередженим складом суду з точки зори стороннього спостерігача.
За таких обставин, враховуючи вищенаведене, з метою уникнення сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, а також забезпечення оперативних строків розгляду, заяву ОСОБА_3 слід задовольнити.
Що стосується вимог ОСОБА_3 про постановлення ухвали для звернення до правоохоронних органів за для проведення досудового розслідування щодо скоєння у Дзержинському районному суді міста Кривого Рогу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України, суд зазначає, що ці вимоги не можуть бути розглянуті в порядку вирішення питання про відвід судді. Крім того ОСОБА_3 не позбавлений можливості звернутись із самостійною заявою до правоохоронних органів в поярдку ст. 214 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 75-77, 80, 81 КПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду скарги засудженого ОСОБА_3 на рішення адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про накладення стягнення - задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_4 від участі у розгляді скарги засудженого ОСОБА_3 на рішення адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про накладення стягнення.
Справу №210/6014/19 (провадження № 1-кс/210/228/20) за скаргою ОСОБА_3 на рішення адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про накладення стягнення - передати до канцелярії суду для повторного автоматичного розподілу судової справи.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Суддя: ОСОБА_1