ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/71/21 Доповідач ОСОБА_1
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2020 про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004668 від 09.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 325 КК України, -
в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2020 у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відмовлено.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяця, поклавши на останнього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному проваджені без дозволу прокурора чи слідчого; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання.
Не погодившись із ухвалою слідчого судді, прокурор Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2020 про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання скасувати; постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківські області про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покласти на нього такі обов`язки: заборонити залишати житло за місцем його мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. строком на 60 діб; прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що слідчим суддею не враховано, що підозрюваний відповідно до статті 12 КК України підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого частиною 1 статті325 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до трьох років. На цей час вбачаються підстави для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1,3,5 частини1 статті 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному правопорушенні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відносно ОСОБА_7 неодноразово було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 44-3 КУпАП та припинення його протиправної діяльності не було наслідком добровільного волевиявлення останнього, а є наслідком діяльності правоохоронних органів; переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні невеликої тяжкості злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років.

Саме існування вищезазначених ризиків під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу доводив прокурор, але судом вони не були враховані та належну оцінку їм не було надано.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Звертаючись з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий посилався як на підставу застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 325 КК України, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, та з метою контролю за поведінкою підозрюваного, орган досудового розслідування вважав, що запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України, неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 .
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого слідчий суддя зазначав, що даних, які б вказували на ухилення ОСОБА_7 від процесуальних дій, в яких участь останнього є обов`язковою, або від явки до слідчого чи суду, не надано, підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має постійне зареєстроване місце проживання, отже ризики як переховування від органів досудового розслідування, так і вчинення іншого кримінального правопорушення не доведені. Разом з тим, позиція ОСОБА_7 щодо невизнання обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення не виключає ризику впливу на інших учасників процесу, насамперед свідків, які в своїх показаннях фактично викривають злочинну діяльність підозрюваного. За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що існування лише одного ризику не є беззаперечною підставою для обрання другого за суворістю запобіжного заходу, а прокурором не доведена обставина, передбачена пунктом 3 частини 1 статті 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання даному ризику.
З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.
Частиною 4 статті 194 КПК України передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до частини 1 статті 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам статті 196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з огляду на те, що останній має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, одружений, має постійне зареєстроване місце поживання, а також з урахуванням його процесуальної поведінки після оголошення підозри, погоджується й апеляційний суд.
Під час апеляційного перегляду прокурором також не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 , аніж домашній арешт, не забезпечить його процесуальну поведінку.
За викладених у сукупності обставин, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги прокурора не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2020 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: