Дата документу 28.09.2020 Справа № 331/549/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1165/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/549/19
Категорія ст. 115 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002474, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , вважає зазначений вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення є надуманими та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки ґрунтуються на припущеннях. Жодного доказу того, що саме ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України стороною обвинувачення надано не було. ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він стиснувши ніж у руці, наніс ним не менше одинадцяти ударів ОСОБА_10 в область тулубу, чим заподіяв останній тілесні ушкодження. Вважає, що невідомо яким ножем він це зробив. Тобто було вилучено два ножа и на жодному не було слідів його пальців рук або крові. Висновки суду про те, що у обвинуваченого ОСОБА_6 було достатньо часу приховати сліди вчинення злочину сторона захисту вважає помилковими і які ґрунтуються на припущеннях. Згідно з показаннями свідків, руки та одяг обвинуваченого ОСОБА_6 , були без слідів крові. Зауважує, що якім чином ОСОБА_6 приховав свої сліди, залишивши сліди РБК на лезі ножа, які належать іншої особі. У судовому засіданні прокурором не надано жодного доказу на підтвердження викладених фактів.

Так, допитані у судовому засіданні свідки не володіли інформацією щодо обставин скоєння злочину. Вважає що суд помилково и необґрунтовано визнав винним ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час промови в судових дебатах потерпілий ОСОБА_8 наголосив на тому, що вважає обвинуваченого ОСОБА_6 невинуватим, вина його не доведена и він підлягає виправданню.

Крім того, судом не було враховано те, що відносно свідка ОСОБА_11 були заяви від 12.11.2018 року о 12.45 та від 15.11.2018 року о 11.42 в Олександрівськом відділенні поліції м. Запоріжжя. Заяви отримані від ОСОБА_10 , в яких вона скаржилась на погрозу фізичною розправою або вбивством зі сторони ОСОБА_11 . Органи поліції для розгляду заяв нічого не зробили. Дали відповідь ОСОБА_10 від 20.11. 2018 року ( через три доби після її загибелі), що підстав для реєстрації в ЄРДР не має ( т.2, а.п.202-207). Вважає, що, що покази свідка ОСОБА_11 не відповідають дійсності і його показам немає довіри.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він зареєстрований фізичною особою-підприємцем та здійснює закупівлю вторинної сировини та її переробку. Пояснив, що перед початком та закінченням роботи, всі працівники особисто підписують табель. Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_11 , 17 листопада 2018 року він, не покидаючи місця роботи, впродовж робочого дня перебував на підприємстві «Газон», а саме з 06-45 до 15-00 години. На підтвердження перебування останнього на робочому місці, він надав суду для ознайомлення копію табелю робочого часу від 17.11.2018 року. Свідок ОСОБА_12 , пояснив, що оригінал табелю був пред`явлений слідчому в ході його допиту в якості свідка на досудовому розслідуванні, який по закінченню трьохмісячного строку зберігання був знищений, проте, розуміючи важливість справи та необхідність збереження інформації, свідок ОСОБА_12 зробив його копію, яку й надав колегії суддів для ознайомлення. Дане пояснення свідка ОСОБА_12 сторона захисту вважає необґрунтованим. При ознайомленні з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України ніяких копій табелю робочого часу не було. Тому що не було ніякого оригінала, а копію зробили невідомо з чого. Сторона захисту вважає що внаслідок відсутності оригіналу вищезгаданого табелю робочого часу, його копія не може бути належним і допустимим доказом перебування ОСОБА_11 на роботі, а показання свідка ОСОБА_12 , не можуть бути прийняті судом до уваги через їхню неправдивість.

Також захист вважає недопустимим доказом рапорт старшого інспектора чергового Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області в яком він вказує на слова Червоної, що приблизно о 14-00 потерпілу ОСОБА_10 порізав син вдома (т. 2, а.п. 4).

Захист вважає, що суперечливі покази обвинуваченого ОСОБА_6 , його розповідь двох нелогічних версій щодо обставин, які мали місце 17 листопада 2018 року та сплутана хронологія подій зумовлені його особливим емоційним станом, оскільки за результатом проведення судово-психіатричної експертизи (висновок № 597 від 26.12.2018 року) встановлено, що ОСОБА_6 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді легких розладів особистості й поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку токсичного (алкогольного) ґенезу. Під час розгляду кримінального провадження в суді ОСОБА_6 взагалі не орієнтувався в обстановці навколо себе.

Також вважає, що за весь час судового слідства не було встановлено того, що його підзахисній усвідомлював протизаконність своїх дій, тому що таких дій не було.

Обвинувачення ґрунтується на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також припущеннях, по-перше, за таких обставин, за відсутності доказової бази вчинення його підзахисним кримінального правопорушення суд першої інстанції мав би закрити кримінальне провадження та виправдати ОСОБА_6 , по-друге, не доведено, що злочин скоював ОСОБА_6 , у якого навіть мотиву не було. Суб`єктивна сторона вказаного злочину обов`язково характеризується мотивом. За увесь час досудового розслідування, судового розгляду не було встановлено жодних даних про вороже ставлення ОСОБА_6 до потерпілої.

Просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження згідно з ч.1 ст.284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника, потерпілого, обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Вироком колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 17 листопада 2018 року, згідно протоколу затримання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (т. 3, а.п. 9-13). В вироку вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 17 листопада 2018 року, приблизно о 14 годині 05 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме у квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на умисне вбивство своєї матері ОСОБА_10 , в ході раптово виниклого конфлікту, на побутовому підґрунті, з мотивів особистої неприязності, усвідомлюючи та, бажаючи спричинення потерпілій смерті, стиснувши ніж у руці, наніс ним не менше одинадцяти ударів ОСОБА_10 в область тулубу, чим заподіяв останній згідно висновку судово-медичної експертизи наступні тілесні ушкодження:
- три рани лівого плеча, які являються не проникаючими мають ознаки колюче-різаних ран, на що вказує розміри рани з переважанням довжини над шириною веретено-образна, їх форма, при зведенні країв щілиноподібні, а також наявність ранових каналів, по ходу них пошкоджені: шкіра, підшкірно-жирова клітковина, м`язи, поверхні вени; рани розташовані під кутом;
- рани на передній поверхні грудної клітини зліва, від рівня середньо ключичної лінії з переходом на ліву бокову поверхню грудної клітини зліва, а також по задній пахвовій лінії, на ділянці розмірами 20х11 см (не менш 6) мають ознаки колюче-різаних ран, на що вказує розміри рани з переважанням довжини над шириною, веретено-образна їх форма, при зведенні країв щілиноподібні; а також наявність ранових каналів, по ходу них пошкоджені: шкіра, підшкірно-жирова клітковина, м`язи, переломи 6-го та 9-го ребер, нижня доля лівої легені (в двох місцях), навколосерцева сорочка, передня поверхні лівого шлуночку (в двох місцях);
- рана, яка розташована по задній паховій лінії зліва, переходить в прямий рановий канал, по ходу якого ушкоджені: шкіра, підшкірно-жирова клітковина, дев`яте ребро та міжреберні м`язи, нижня доля лівої легені, де виявлено наскрізне поранення її, задня стінка перикарду та міокарду;
- рана, по передній поверхні грудної клітини переходить в прямолінійний рановий канал по ходу якого ушкоджені: шкіра, підшкірно-жирова клітковина, лівий купол діафрагми, серповидна зв`язка, права доля печінки; направлення ранового каналу зліва направо, ззовні до середини, дещо зверху вниз.
Смерть ОСОБА_10 настала від численних як проникаючих так і не проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та черевної порожнини зліва, лівого плеча; по ходу проникаючих з ушкодженнями лівої легені, серця та печінки, що зумовило гостру крововтрату.
Численні колото-різані поранення утворилися відносно незадовго до надходження ОСОБА_10 у стаціонар від дії предметом, який володіє колюче-ріжучими властивостями, у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 була госпіталізована до Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя, в цей же день о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_10 померла від отриманих тілесних ушкоджень.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Доводи захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність його вини у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 про те, що померла ОСОБА_10 є його матір`ю, яка разом з його молодшим братом обвинуваченим ОСОБА_6 та квартирантом ОСОБА_11 проживали в двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_11 винаймав окрему кімнату, а його мати та брат проживали сумісно у вітальні. ОСОБА_13 був знайомим його брата, який проживав у цій квартирі приблизно з 2012 року, сплачуючи орендну плату за окрему кімнату, при цьому мати була не проти. Як йому було відомо, останній офіційно не був працевлаштований, проте підробляв. Стосунки між ним та родиною зіпсувались на підґрунті того, що ОСОБА_11 завжди був поряд з матір`ю, допомагав їй, у зв`язку з чим вона вважала його членом сім`ї та ставилась до нього як до сина, а той в свою чергу до ОСОБА_10 як до матері. ОСОБА_10 та ОСОБА_6 він навідував щомісяця, та, підтримуючи нормальні відносини, спілкувався з ними за допомогою мобільного телефону. Зі слів матері, за останній рік відносини між обвинуваченим та ОСОБА_11 зіпсувались, оскільки ОСОБА_6 вживав алкогольні напої та, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно по відношенню до матері, вимагаючи грошей на випивку. На її захист ставав ОСОБА_11 , в результаті чого між ним та обвинуваченим ОСОБА_6 виникали конфлікти, в ході яких ОСОБА_11 міг застосувати фізичну силу до ОСОБА_6 . Дізнавшись про такі випадки, він проводив з ОСОБА_11 бесіду щодо припинення з його сторони побиття брата, на що останній пояснював, що іншим чином його вгамувати не виходить. Додав, що його мати ОСОБА_10 згадувала ситуації, коли розборонявши ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , обвинувачений міг її вдарити. Зважаючи на агресивну поведінку ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, остання неодноразово наголошувала, що в присутності ОСОБА_11 їй спокійніше знаходитись поряд з сином. Додатково пояснив, що на момент подій було два комплекти ключів від квартири ОСОБА_10 : один з яких знаходився в нього, а інший в користуванні проживаючих. Оскільки через пошкодження ноги, ОСОБА_10 переважно знаходилась в квартирі, виходячи на вулицю лише за допомогою обвинуваченого. У вихідні дні 17 та 18 листопада 2018 року він дзвонив на мобільний телефон матері, проте вона не відповідала, у зв`язку з чим, у вівторок 20.11.2018 року, приблизно о 08 годині 30 хвилин, він приїхав на адресу проживання матері, де в під`їзді сусідка повідомила, що до квартири його матері нещодавно приїжджала поліція і вона знаходиться в лікарні. Крім того, пояснив, що обвинувачений ОСОБА_6 приблизно 18 років офіційно не був працевлаштований та знаходився на утриманні матері-пенсіонерки та інколи виїжджав за місто на заробітки, стабільного джерела прибутку у нього не було. Характеризуючи особу брата ОСОБА_6 наголосив, що за останнім агресії ніколи не помічав, один-два рази на тиждень вживав алкогольні напої. Додатково пояснив, що мати розповідала про конфліктні ситуації на підґрунті того, що обвинувачений ОСОБА_6 вимагав в неї гроші з її пенсійних виплат на алкогольні напої, проте зазначала, що грошей вона йому не давала. З метою припинити такі дії, він проводив з обвинуваченим бесіди;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 про те, що впродовж приблизно 8 років до подій листопада 2018 року він проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , винаймаючи в останньої кімнату на умовах сплати частини комунальних послуг та купівлі продуктів харчування. Як йому відомо, від квартири було 2 комплекти ключів: один з яких був у ОСОБА_10 , інший у ОСОБА_6 , за виключенням коли останній виїжджав на заробітки за місто, ключі знаходились в нього, проте після того, як обвинувачений загубив свій комплект ключів, вони користувалися одним на всіх. Зазначив, що після перелому стегна ОСОБА_10 самостійно важко пересувалась, використовуючи стілець або милиці, потроху вживала алкогольні напої. Характеризуючи відносини між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 наголосив, що обвинувачений не працював та зловживав алкогольними напоям, на підґрунті чого між ними були постійні конфлікти. Так, починаючи з 11-го числа кожного місяця, коли ОСОБА_10 отримувала готівкою пенсійні виплати, і впродовж наступного тижня, ОСОБА_6 вимагав у неї гроші на випивку, та деколи застосовував по відношенню до ОСОБА_10 фізичну силу, свідком чого він був особисто двічі. У зв`язку з чим, іноді напередодні отримання пенсійної виплати, для своєї безпеки ОСОБА_10 просила його залишатися вдома. Також згадав ситуацію, про яку йому стало відомо зі слів сусідки, що сталася за рік до обставин справи, а саме що ОСОБА_6 два рази вдарив матір головою об стінку в під`їзді, коли намагався силоміць винести з квартири її швейну машинку. 17 листопада 2018 року, о 05-30 годині ОСОБА_10 провела його на роботу, зачинивши за ним двері, в цей час ОСОБА_6 знаходився на кухні. Додав, що він працював на підприємстві «Газон», що знаходиться в районі музею автотехніки «Фаетон» по вулиці Виборзькій в м. Запоріжжі та займається переробкою вторинної сировини, весь тиждень з понеділка по п`ятницю з 07-00 до 18-00 години, а в суботу з 07-00 до 15-00 години (скорочений день) знаходився на роботі. Крім того, зазначив, що за три місяці до подій на тому ж підприємстві працював ОСОБА_6 , якого він влаштував, проте, пропрацювавши декілька днів, останній з`явився на роботу в стані алкогольного сп`яніння, через що його звільнили. Так, впродовж робочого дня, починаючи з 06-45 й до його закінчення, він знаходився на робочому місці, нікуди не відлучався. По закінченню робочого часу о 15-00 годині, він пішов зі знайомими до кафе, після чого, з наміром сплатити свою частину комунальних послуг за квартиру, зайшов до банку, потім до магазину та приблизно о 17-30 повернувся додому. У дворі будинку він зустрів працівників поліції та ОСОБА_6 , який тремтів та повідомив, що ОСОБА_10 стало погано з серцем. Додатково зауважив, що коли ОСОБА_6 починав докучати своїй матері, коли та отримувала на руки гроші, він міг застосувати до нього фізичну силу, аби припинити його дії;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 про те, що він зареєстрований фізичною особою-підприємцем та здійснює закупівлю вторинної сировини та її переробку. Для роботи орендує приміщення склад на території, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Виборзька, буд. 8. Штатна чисельність працівників не стабільна та варіюється від 10 до 20 осіб, з якими укладаються відповідні трудові угоди про надання послуг на визначений строк. Станом на листопад 2018 року чисельна кількість працівників становила 19 осіб, серед яких був ОСОБА_13 , який здійснював обов`язки пресувальника на підставі строкової трудової угоди, заробітну плату отримував в залежності від виконаного ним об`єму роботи, а саме від ваги пресованих листів картону та паперу в тюки. Зазначив, що на формування одного такого тюка може витрачатись від 1 години до 1 години 20 хвилин. Згідно зі збереженою копією табелю робочого часу, в суботу 17 листопада 2018 року ОСОБА_13 був на робочому місці з 07-00 до 15-00 години, що підтверджується його особистим підписом у відповідних графах, виготовивши приблизно 6 7 тюків. Пояснив, що перед початком та закінченням роботи, всі працівники особисто підписують табель в присутності комірника, який зберігається в останнього. Площа приміщення, в якому працюють робітники, складає до 280 м?, де все добре оглядається, зокрема, робоче місце ОСОБА_14 , що знаходилось поблизу виходу, тому непомітно його залишити було неможливо, крім цього склад розташований в промисловій зоні міста, до якої важко дістатися громадським транспортом та потребує значного проміжку часу. Після події, яка трапилась 17.11.2018 року останнім днем роботи ОСОБА_14 був наступний понеділок, після чого через місяць він знову відпрацював декілька днів, більше його не бачив;
- рапортом старшого інспектора чергового Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, 17.11.2018 року о 15 годині 34 хвилини зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що лікарем ОСОБА_15 до 5-ї міської клінічної лікарні доставлена ОСОБА_10 , 1944 року народження, яка мешкає за адресою АДРЕСА_3 з діагнозом: множинні ножові поранення грудної клітини, проникаючі, гемарогічний шок першого ступеня, множинні ножові поранення лівого передпліччя, направлена до таракального відділення. Зі слів Червоної приблизно о 14-00 порізав син вдома (т. 2, а.п. 4);
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 про те, що до літа 2019 року, впродовж двох років, він проживав в квартирі АДРЕСА_4 , що належала його співмешканці ОСОБА_17 . Ця квартира знаходилася по сусідству з квартирою АДРЕСА_5 в одному тамбурі, в якій на той момент проживали однією сім`єю обвинувачений з матір`ю та чоловіком, які разом зловживали алкогольними напоями. 17 листопада 2018 року приблизно в обідній час, в його вхідні двері постукав обвинувачений ОСОБА_6 , який мав зляканий вигляд та заїкався, у зв`язку з чим не в змозі був пояснити, що трапилось, вимовляючи тільки слова «мама» та «кров». Припустивши, що останній звернувся з проханням викликати швидку медичну допомогу, він зайшов до квартири обвинуваченого, де в кімнаті побачив раніше знайому йому жінку матір обвинуваченого, яка сиділа на дивані, була одягнута в светр, на якому були плями крові. Підійшовши ближче, та піднявши светр, він побачив плями крові на футболці в області черевної порожнини, після чого одразу попросив ОСОБА_17 з мобільного телефону викликати швидку медичну допомогу та слідчо-оперативну групу, в цей час потерпіла мовчала, знаходячись в напівпритомному стані. При цьому слідів надання першої допомоги потерпілій він не побачив. В квартирі знаходився тільки ОСОБА_6 , який ззовні був без тілесних ушкоджень, та, як йому здалося, на одязі та руках слідів крові не було. Як йому відомо, співмешканець, який проживав однією сім`єю в цій квартирі був працевлаштований, та щоранку ходив на роботу. Біля потерпілої можливого знаряддя злочину він не помітив, вікно в кімнаті було зачинено. Слідів крові в квартирі не помітив. Оскільки чутність в квартирі середня, напередодні події ніяких криків не чув, сторонніх осіб, які б заходили до сусідської квартири не бачив та не чув, хоча два-три рази на тиждень було чутно з їхньої квартири сварки та розмови на підвищених голосах. Під час очікування швидкої та поліції, що зайняло приблизно 5-7 хвилин, обвинувачений знаходився поряд з ним в тамбурі, на запитання про обставини події, він виразно нічого не зміг пояснити через сильне заїкання. Додатково пояснив, що двері в тамбур відкриваються ключем, а закриваються автоматично шляхом її захлопування, та на момент звернення обвинуваченого ОСОБА_6 до нього за допомогою, двері були зачинені, які перед приїздом поліцейських він особисто відчинив;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 про те, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_4 , що розташована по сусідству з квартирою АДРЕСА_5 , в якій до листопада 2018 року проживали разом ОСОБА_10 з сином ОСОБА_6 та невідомим чоловіком. Додала, що кухня та одна з кімнат її квартири мають суміжну стіну з сусідньою квартирою, тому раз на два дні було чутно як вони кричать та стукають в стіни, що вона пов`язує із зловживанням останніми алкогольними напоями. Неодноразово бачила, як ОСОБА_6 з чоловіком заходили та входили з квартири, при цьому ОСОБА_10 переважно знаходилась завжди в квартирі. Так, 17 листопада 2018 року, в її вхідні двері хтось сильно почав стукати, відчинивши вона побачила обвинуваченого ОСОБА_6 , який мав наляканий вигляд та, заїкаючись, сказав, що в животі його матері діра. Після чого вона покликала свого співмешканця ОСОБА_16 , який пішов до квартири обвинуваченого перевірити, що трапилось. Повернувшись, він повідомив їй, що на футболці ОСОБА_10 наявні плями крові та сказав їй викликати швидку допомогу та поліцію. З особистого мобільного телефону вона зателефонувала спочатку до швидкої медичної допомоги, потім до поліції. В цей час обвинувачений ОСОБА_6 знаходився в квартирі. Додатково пояснила, що в той день вона прокинулась о 09-00 годині та до моменту, коли в її двері постукав обвинувачений, вона нічого не чула з сусідньої квартири, було тихо, до квартири вона не заходила, потерпілу ОСОБА_10 не бачила;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 про те, що він обіймає посаду поліцейського в Управлінні поліції охорони в Запорізькій області, отримавши виклик на планшет, він з напарником приїхали за адресою: АДРЕСА_3 , де їх зустрів чоловік, який пояснив, що в сусідській квартирі щось трапилось. Зайшовши до вказаної квартири через відкриті вхідні двері, він побачив в кімнаті жінку, яка лежала на дивані із заплющеними очима та тримала руку на животі, на одязі якої були плями схожі на сліди крові. На його запитання, що трапилось вона мовчала. Він одразу подзвонив черговому відділення поліції, який, в свою чергу, викликав швидку допомогу та слідчо-оперативну групу за місцем події. В цей час в квартирі перебував тільки обвинувачений ОСОБА_6 , який мав заляканий вигляд, не міг нічого вимовити, оскільки сильно заїкався, при цьому слідів крові на його одязі він не помітив, в руках нічого не тримав та видимих тілесних ушкоджень не мав. При візуальному обстеженні квартири ножа не виявили;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 про те, що в листопаді 2018 року він обіймав посаду поліцейського відділу Олександрівського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Запорізькій області, при виконанні посадових обов`язків з напарником ОСОБА_18 , точну дату він не пам`ятає, отримали повідомлення на планшет про виклик за адресою: АДРЕСА_3 , квартира, що знаходиться ліворуч. Прибувши на місце, в під`їзді їх зустрів чоловік, який повідомив, що до нього звернувся його сусід обвинувачений ОСОБА_6 з проханням викликати працівників поліції. Ввійшовши до квартири через відкриті вхідні двері, він побачив обвинуваченого ОСОБА_6 , який стояв в коридорі, в руках він нічого не тримав, видимих тілесних ушкоджень, а також слідів крові на його одязі він не бачив. Пройшовши далі, в кімнаті з права на дивані лежала жінка, яка тяжко дихала, на її одязі були помітні плями крові. Назвати своє ім`я та пояснити, що трапилось, обвинувачений не зміг, оскільки сильно заїкався, на вигляд він був зляканий. При зовнішньому огляді квартири не було виявлено ножа. За їх викликом на місце події прибула слідчо-оперативна група та швидка медична допомога, яка в подальшому госпіталізувала потерпілу, яка на той момент була ще жива;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 про те, що він працює лікарем відділення реанімації 5-ої міської лікарні та за сумісництвом є лікарем реанімаційної бригади швидкої медичної спеціалізованої допомоги.
В денний час доби 17 листопада 2018 року надійшов виклик про ножове поранення по вулиці Олександрівській в м. Запоріжжі. Біля під`їзду, його та двох фельдшерів зустрів сусід
та провів до квартири, в якій знаходились: обвинувачений, що стояв в коридорі; жінка, що лежала на ліжку та працівники поліції. Обвинувачений ОСОБА_6 на вигляд мав алкогольну
полінейропатію, перебував в стані алкогольного сп`яніння, обличчя було опухле без видимих
тілесних пошкоджень, ззовні слідів крові він не помітив, мова була млява та невиразна через сильне заїкання, вигляд був наляканий. Огляд потерпілої ОСОБА_10 був ускладнений тим, що на ній було багато одягу. Свідомість останньої була сплутана, вона мала різкий запах
алкоголю, руками показувала в область грудної клітини, виразно нічого не могла пояснити.
Загалом, при огляді потерпілої, візуально було виявлено 3-4 поранення. На вигляд краї, виявлених пошкоджень, були вже спаяні, що свідчило про їх нанесення протягом години півтори тому, натомість свіжим ранам властиві розгорнуті краї, підшкірно жирова клітковина. На місці події працівники поліції припустили, що знаряддям злочину був кухонний ніж, який вони виявили в кімнаті, де знаходилась ОСОБА_10 . Потерпілу було доставлено до приймального покою 5-ої міської лікарні, де вона була передана хірургу та анестезіологу;
- протоколом огляду місця події від 17.11.2018 року з планом-схемою та фототаблицею, відеозапис якого був продемонстрований у судовому засіданні в порядку ст. 359 КПК України, дозвіл на проведення якого було надано слідчим суддею у передбачений законом спосіб 23.11.2018 року (т. 2, а.п. 47), оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_2 , в ході якого з верхнього лівого відділення кухонного столу білого кольору, розташованого в кухні (кімнати № 5) виявлено та вилучено металевий предмет, зовні схожий на ніж, розмірами: довжиною приблизно 24 см, рукоятям приблизно 10 см, лезом приблизно 14 см, максимальною шириною приблизно 2,2 см зі слідами РБК на лезі; під подушкою дерев`яного дивану, оббитого м`якою тканиною помаранчевого кольору, розташованого у вітальні (в кімнаті № 6) виявлено та вилучено предмет металевий зовні схожий на ніж, розмірами приблизно: довжиною приблизно 21 см, рукоятям приблизно 9 см, лезом приблизно 12 см, шириною приблизно 2,4 см, на ковдрі червоного кольору, якою вкрито диван, виявлено сліди РБК, за допомогою стерильних ножиць вирізано фрагмент ковдри зі слідами РБК, розмірами приблизно 70х50 см. (т. 2, а.п. 8-43);
- протоколом огляду місця події від 17.11.2018 року з фототаблицею, оглянута санітарна кімната приймального покою КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги», розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , в ході якого вилучено: кофту в`язану з квітками сірого кольору, джемпер (кофту) бузкового кольору зі слідами РБК, кофту чорного кольору, штани сірого кольору зі слідами РБК, бюстгальтер чорного кольору, шкарпетки сірого кольору (т. 2, а.п. 48-56);
- протоколом огляду трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.11.2018 року виявлені наступні ушкодження: по задній поверхні лівого верхнього плеча в 115 см від підошовної поверхні лівої стопи (ППС) виявлена рана № 1 веретеноподібної форми, при зведенні країв лінійної, розташована практично горизонтально, розмірами 2,2 х 0,3 см. Верхній край рани підритий, нижній скошений. Лівий кінець рани гострокутний, правий «П»-подібний. В 112 см від підошвової поверхні лівої стопи, по задній поверхні лівого плеча також виявлена рана № 2 з вищезазначеними характеристиками, розмаями 2,5 х 0,5 см. Обидві рани з`єднуються між собою рановим каналом, довжино 6,5 см, який розташований під кутом. По внутрішній поверхні нижньої третини лівого плеча та в 110 см від підошовної поверхні лівої стопи, виявлена рана № 3 веретеноподібної форми з вищезазначеними характеристиками, розмірами 1,8 х 0,5 см. Обидві вищеописані рани розташовані косовертикально та також з`єднуються між собою рановим каналом, розташованим від кутом довжино 5,7 см. Краї ран рівні з кровиливами, без саден. Рани ушиті, шви спроможні. В 123 см від ППС, яка розташована на передній поверхні грудної клітини виявлена рана № 4 розмірами 0,8 х 0,2 см, глибиною 2,5 см. На передній поверхні грудної клітини зліва, від рівня середньо ключичної лінії з переходом на ліву бокову поверхню грудної клітини зліва, а також по задній пахвовій лінії, на ділянці розмірами 20 х 11 см виявлено шість різнонаправлених веретеноподібних форм ран, при зведенні країв лінійних форм розмірами від 1,8 х 0,5 см до 4,7 х 0,7 см з рівними гладкими краями, без саден їх, з крововиливами, рани ушиті вузловими швами, шви спроможні. Від ППС до нижнього кінця найбільшої рани, рана № 5, 113 см. На передній поверхні грудної клітини рани розташовані косовертикально на 5 та 1 годинах умовного циферблату, на лівій бічній поверхні грудної клітини рани розташовані на 2 та 7 годинах умовного циферблату. Верхні кінці ран «П»-подібні, нижні гострокутні. Також в даній області, по передній поверхні грудної клітини зліва, в проекції 4-го міжребір`я виявлене садно лінійної форми довжиною 1,5 см горизонтально розташоване, дно його світло-коричневе. Рани на передній поверхні грудної клітини розташовані в проекції 5-7 міжребір`їв. Будь-яких інших ушкоджень при зовнішньому дослідженні трупа не виявлено (т. 2, а.п. 61-65);
- висновком експерта № 4076 від 02.01.2019 року встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала від численних як проникаючих так і не проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та черевної порожнини зліва, лівого плеча; по ходу проникаючих з ушкодженнями лівої легені, серця та печінки, що зумовило гостру крововтрату. Численні колото-різані поранення утворилися відносно незадовго до надходження ОСОБА_10 у стаціонар від дії предметом, який володіє колюче-ріжучими властивостями, у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. При експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені наступні ушкодження:
- три рани лівого плеча, які являються не проникаючими мають ознаки колюче-різаних ран, на що вказує розміри рани з переважанням довжини над шириною веретено-образна, їх форма, при зведенні країв щілиноподібні, а також наявність ранових каналів, по ходу них пошкоджені: шкіра, підшкірно-жирова клітковина, м`язи, поверхні вени; рани розташовані під кутом, довжина ранових каналів 6,5 см та 5,7 см;
- рани на передній поверхні грудної клітини зліва, від рівня середньо ключичної лінії з переходом на ліву бокову поверхню грудної клітини зліва, а також по задній пахвовій лінії, на ділянці розмірами 20х11 см (не менш 6) мають ознаки колюче-різаних ран, на що вказує розміри рани з переважанням довжини над шириною, веретено-образна їх форма, при зведенні країв щілиноподібні; а також наявність ранових каналів, по ходу них пошкоджені: шкіра, підшкірно-жирова клітковина, м`язи, переломи 6-го та 9-го ребер, нижня доля лівої легені (в двох місцях), навколосерцева сорочка, передня поверхні лівого шлуночку (в двох місцях);
- рана, яка розташована по задній паховій лінії зліва, переходить в прямий рановий канал, по ходу якого ушкоджені: шкіра, підшкірно-жирова клітковина, дев`яте ребро та міжреберні м`язи, нижня доля лівої легені, де виявлено наскрізне поранення її, задня стінка перикарду та міокарду. Загальна довжина ранового каналу близько 14 см, розташована з ліва на право, ззовні до середини, дещо зверху вниз, ззаду наперед;
- рана, по передній поверхні грудної клітини переходить в прямолінійний рановий канал по ходу якого ушкоджені: шкіра, підшкірно-жирова клітковина, лівий купол діафрагми, серповидна зв`язка, права доля печінки; направлення ранового каналу зліва направо, ззовні до середини, дещо зверху вниз, загальна довжина ранового каналу не менше 16 см. Всі пошкодження утворилися за короткий проміжок часу. Виключається можливість утворення всіх ушкоджень при заподіянні їх власною рукою, не виключається можливим потерпілим здійснювати активні, цілеспрямовані дії, а також самостійно пересуватися, звати на допомогу на відносно незначному проміжку часу, по мірі наростання крововтрати. Взаємне розташування потерпілого та особи, що нападала, в момент заподіяння тілесних ушкоджень, могло неодноразово змінюватися.
При медико-криміналістичному дослідженні клаптів шкіри від трупа ОСОБА_10 встановлено, що рани № 1-4, № 6 та № 7 на клапті шкіри з області грудної клітини утворилися від дії плаского односторонньогострого колюче-ріжучего предмета, яким міг бути клинок ножа, що має обушок і лезо. Рана № 5 має ознаки утворення внаслідок дії предмета, що володіє ріжучими властивостями. Рана на клапті шкіри з області лівого плеча утворилася від дії плаского односторонньогострого колюче-ріжучего предмета, яким міг бути клинок ножа, що має обушок і лезо. Слідів сполук заліза на стінках та по краях ран не виявлено.
При судово-токсикологічній експертизі крові, частин внутрішніх органів (шлунка і кишечника з вмістом), нирки трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт у крові в концентрації 0,8 проміле, вказана концентрація етилового спирту в крові при житті визиває легку ступінь алкогольного сп`яніння. По даним історії хвороби, смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 в 17:30 годині, що не суперечить даним судово-медичної експертизи трупу (т. 2, а.п. 71-80);
- показаннями в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 про те, що він здійснював дослідження трупу ОСОБА_10 , при цьому зауважив, що проведення експертизи було ускладнено попереднім наданням потерпілій медичної допомоги та проведенням оперативного втручання. Пояснив, що при нанесенні ударів ножем кров може фонтанувати за умови пошкодження великих судин, а також в залежності від наявності на потерпілій особі одягу, зокрема, якщо пошкоджено великі судини, але особа була вдягнута, кров може виступали назовні, не фонтануючи. Так, при дослідженні трупу ОСОБА_10 були виявлені проникаючі поранення м`яких тканин та внутрішніх органів, артерії не були зачеплені та, враховуючи, що потерпіла була в одязі, можна дійти висновку, що кров могла не розбризкуватись, залишившись в більшій мірі всередині, а назовні могла вийти незначна її кількість. Тому, у особи, яка нападала, може не бути слідів крові потерпілої. При проведенні експертизи, було виявлено не менше 10-11 колото-різаних ран, а також, по даним криміналістичного дослідження різані рани: 3 з яких на верхній лівій кінцівки, інші на грудній клітині. Підкреслив, що всі виявлені поранення в своїй сукупності віднесені до категорії тяжких, а ушкодження двох ребер свідчить про нанесення ударів із застосуванням сили. Характеризуючи пошкодження, можна припустити, що при пораненні передньої поверхні грудної клітини, а також верхніх кінцівок лівого плеча, найбільш вірогідне положення потерпілої було в лежачому стані, а пошкодження по задній паховій лінії зліва та на руці в сидячому, про що говорять ранові канали, розташовані під кутом. Звернув увагу, що при пораненні лівого верхнього плеча була одна вхідна та дві вихідні рани, тобто, найбільш вірогідніше, що нападаючий, не виймаючи лезо ножа та повернувши його, наніс додаткове пошкодження. Встановити давність утворення тілесних ушкоджень, нанесених ОСОБА_10 , було неможливо, зважаючи на попереднє здійснення реанімаційних заходів. Додатково визначити лівшею або правшею наносилися поранення також не видалось за можливе, без відомих значень відстані взаєморозташування потерпілого та нападаючого. Пояснив, що неможливо припустити нанесення потерпілою самій собі пошкоджень їх розташуванням у верхній частині тіла, оскільки це спростовується їх нетиповою для самогубства глибиною та силою, яка була докладена нападаючим, внаслідок чого було пошкоджено два ребра. Питання щодо чинення опору потерпілою особою при нанесенні їй поранень, виходить за межі компетенції експерта та не досліджувалось, проте, враховуючи загальні характеристики, можна сказати, що ОСОБА_10 опору не чинила, оскільки, як відомо, жертва зазвичай може хвататись за лезо ножа, відбиватися, що тягне за собою наявність на тілі потерпілої характерних саден та синців, або збитих кісточок на руках, або поранення ладонної чи тильної поверхонь кистей рук, чого не було виявлено на тілі померлої. При дослідженні трупу ОСОБА_10 було виявлено етиловий спирт в концентрації 0,8 проміле алкоголю в крові, про що, з урахуванням виявленої при морфологічному дослідженні зміни внутрішніх органів, можна сказати, що ОСОБА_10 страждала хронічною екзогенною алкогольною інтоксикацією, що позначилось на резистентності організму та може свідчити про легкий ступінь сп`яніння, тому як він вважає, це не вплинуло на можливість останньої активно чинити опір;
- висновком експерта № 56 від 05.02.2019 року за результатами проведення медико-криміналістичної експертизи встановлено, що рани № 1-4, № 6 та № 7 на клапті шкіри з області грудної клітини від трупа ОСОБА_10 , 1944 року народження, утворилися від дії плаского односторонньогострого колюче-ріжучего предмета, яким міг бути клинок ножа, що має обушок і лезо. Рана № 5 має ознаки утворення внаслідок дії предмета, що володіє ріжучими властивостями. Рана на клапті шкіри з області лівого плеча утворилася від дії плаского односторонньогострого колюче-ріжучего предмета, яким міг бути клинок ножа, що має обушок і лезо. Слідів сполук заліза на стінках та по краях досліджуваних ран не виявлено. Результати проведеного експериментально-порівняльного дослідження дають підстави вважати, що всі справжні ушкодження на клаптях шкіри могли утворитися від дії клинка, наданого на експертизу, ножа, вилученого з верхнього лівого відділення кухонного столу білого кольору, розташованого в кухні (кімнати № 5) в ході проведення огляду місця події від 17.11.2018 року, а саме приміщення квартири АДРЕСА_2 (т. 2, а.п. 85-89);
- висновком експерта № 60 від 05.02.2019 року за результатами проведення медико-криміналістичної експертизи встановлено, що рани № 1-4, № 6 та № 7 на клапті шкіри з області грудної клітини від трупа ОСОБА_10 , 1944 року народження, утворилися від дії плаского односторонньогострого колюче-ріжучего предмета, яким міг бути клинок ножа, що має обушок і лезо. Рана № 5 має ознаки утворення внаслідок дії предмета, що володіє ріжучими властивостями. Рана на клапті шкіри з області лівого плеча утворилася від дії плаского односторонньогострого колюче-ріжучего предмета, яким міг бути клинок ножа, що має обушок і лезо. Слідів сполук заліза на стінках та по краях досліджуваних ран не виявлено. Результати проведеного експериментально-порівняльного дослідження дають підстави вважати, що всі справжні ушкодження на клаптях шкіри могли утворитися від дії клинка, наданого на експертизу, ножа, вилученого з-під подушки дерев`яного дивану, оббитого м`якою тканиною помаранчевого кольору, розташованого у вітальні (кімнати № 6) в ході проведення огляду місця події від 17.11.2018 року, а саме приміщення квартири АДРЕСА_2 (т. 2, а.п. 94-98);
- висновком судово-психіатричної експертизи № 597 від 26.12.2018 року встановлено, що ОСОБА_6 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді легких розладів особистості й поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку токсичного (алкогольного) ґенезу. В період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. Має наступні індивідуально-психологічні особливості: легке зниження когнітивних функцій, імпульсивність, активність життєвої позиції, нестійкість та підвищеність домагань, схильність до ризику, невисоку достовірність відповідей. Емоційно лабільний, дратівливий, брехливий, намагається представити себе з кращої сторони. На момент, коли відбувалась ситуація, яка інкримінується ОСОБА_6 , останній не перебував у стані вираженої емоційної збудженості та напруженості, які можуть розглядатися як психологічна основа виникнення сильного душевного хвилювання, не перебував у будь-якому особливому емоційному стані, який би здійснював суттєвий влив на його поведінку. Дії ОСОБА_6 не були викликані станом сильного душевного хвилювання (фізіологічним афектом чи іншим емоційним станом: стресом, фрустрацією, образою, гнівом, ревнощами). ОСОБА_6 , з урахуванням індивідуально-психологічного стану особистості, міг у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, здатний правильно сприймати обставини, що мають значення у справі і давати про них відповідні показання. ОСОБА_6 міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час він також може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, потребує протиалкогольного лікування (т. 2, а.п. 139-147).

Колегія суддів вважає, що показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , пояснення експерта ОСОБА_21 , протоколи слідчих дій, висновки експертівє належними, допустимими та достовірними доказами, а у своїй сукупності достатніми, оскільки співпадають між собою, як в деталях, так і в цілому, щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що доводи захисника про відсутність доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що показання потерпілого ОСОБА_8 , зокрема про те, що померла ОСОБА_10 є його матір`ю, яка разом з його молодшим братом обвинуваченим ОСОБА_6 та квартирантом ОСОБА_11 проживали в двокімнатній квартирі, 20.11.2018 року він приїхав на адресу проживання матері, де в під`їзді сусідка повідомила, що до квартири його матері нещодавно приїжджала поліція і вона знаходиться в лікарні, раніше мати розповідала йому про конфліктні ситуації на підґрунті того, що обвинувачений ОСОБА_6 вимагав в неї гроші з її пенсійних виплат на алкогольні напої, проте зазначала, що грошей вона йому не давала, з метою припинити такі дії, він проводив з обвинуваченим бесіди; які узгоджуються, як з показаннями свідка ОСОБА_16 , зокрема про те, що 17 листопада 2018 року приблизно в обідній час, в його вхідні двері постукав обвинувачений ОСОБА_6 , який мав зляканий вигляд та заїкався, у зв`язку з чим не в змозі був пояснити, що трапилось, вимовляючи тільки слова «мама» та «кров». Припустивши, що останній звернувся з проханням викликати швидку медичну допомогу, він зайшов до квартири обвинуваченого, де в кімнаті побачив раніше знайому йому жінку матір обвинуваченого, яка сиділа на дивані, була одягнута в светр, на якому були плями крові, підійшовши ближче, та піднявши светр, він побачив плями крові на футболці в області черевної порожнини, після чого одразу попросив ОСОБА_17 з мобільного телефону викликати швидку медичну допомогу та слідчо-оперативну групу, в цей час потерпіла мовчала, знаходячись в напівпритомному стані, в квартирі знаходився тільки ОСОБА_6 , під час очікування швидкої та поліції, що зайняло приблизно 5-7 хвилин, обвинувачений знаходився поряд з ним в тамбурі, на запитання про обставини події, він виразно нічого не зміг пояснити через сильне заїкання; так із показаннями свідка ОСОБА_17 , зокрема про те, що 17 листопада 2018 року в її вхідні двері хтось сильно почав стукати, відчинивши вона побачила обвинуваченого ОСОБА_6 , який мав наляканий вигляд та, заїкаючись, сказав, що в животі його матері діра. Після чого вона покликала свого співмешканця ОСОБА_16 , який пішов до квартири обвинуваченого перевірити, що трапилось, повернувшись, він повідомив їй, що на футболці ОСОБА_10 наявні плями крові та сказав їй викликати швидку допомогу та поліцію. З особистого мобільного телефону вона зателефонувала спочатку до швидкої медичної допомоги, потім до поліції, в цей час обвинувачений ОСОБА_6 знаходився в квартирі;
колегія суддів вважає ці докази несуперечливими та конкретними, тобто належними, допустимими та достовірними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), та які у сукупності з іншими доказами, зокрема:

- з показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що в денний час доби 17 листопада 2018 року надійшов виклик про ножове поранення по вулиці Олександрівській в м. Запоріжжі, в квартирі знаходився обвинувачений, що стояв в коридорі; жінка, що лежала на ліжку та працівники поліції, обвинувачений ОСОБА_6 на вигляд мав алкогольну полінейропатію, перебував в стані алкогольного сп`яніння, мова була млява та невиразна через сильне заїкання, вигляд був наляканий, огляд потерпілої ОСОБА_10 був ускладнений тим, що на ній було багато одягу, свідомість останньої була сплутана, вона мала різкий запах алкоголю, руками показувала в область грудної клітини, виразно нічого не могла пояснити. Загалом, при огляді потерпілої, візуально було виявлено 3-4 поранення, на вигляд краї, виявлених пошкоджень, були вже спаяні, що свідчило про їх нанесення протягом години півтори тому, натомість свіжим ранам властиві розгорнуті краї, підшкірно жирова клітковина, на місці події працівники поліції припустили, що знаряддям злочину був кухонний ніж, який вони виявили в кімнаті, де знаходилась ОСОБА_10 ;
- з висновком експерта № 4076 від 02.01.2019 року встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала від численних як проникаючих так і не проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та черевної порожнини зліва, лівого плеча; по ходу проникаючих з ушкодженнями лівої легені, серця та печінки, що зумовило гостру крововтрату. Численні колото-різані поранення утворилися відносно незадовго до надходження ОСОБА_10 у стаціонар від дії предметом, який володіє колюче-ріжучими властивостями, у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті,
є достатніми для прийняття процесуального рішення про те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 скоїв умисне вбивство потерпілої ОСОБА_10 .

При цьому колегія суддів критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_23 про те, що ніяких тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_10 він не спричиняв, а також к його версіям про те, що він не причетний до інкримінованого злочину, оскільки за першою версією 17.11.2018 року він разом із ОСОБА_11 знаходився на роботі і йому не відомо, хто міг нанести його матері ножові поранення, за іншою версією, його матір міг вбити тільки ОСОБА_11 в той час, коли він виходив з кімнати по особистих справах або на кухню, або справити фізіологічні потреби.

При оцінки доказів, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх ( 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зокрема про те, що:
- висунута стороною захисту перша версія щодо відсутності обвинуваченого ОСОБА_23 впродовж робочого дня 17 листопада 2018 року за адресою мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_11 у зв`язку з їх спільним перебуванням на роботі, спростовується як поясненнями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з яких слідує, що приблизно в обідній час 17 листопада 2018 року у вхідні двері їхньої квартири постукав обвинувачений, який попросив викликати швидку медичну допомогу, уточнивши, що у його матері поранення у вигляді діри в животі. Також, свідок ОСОБА_16 , пояснив, що коли він зайшов до квартири, в ній знаходились лише обвинувачений та ОСОБА_10 , яка сиділа на дивані, так і показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 17 листопада 2018 року, коли він рано вранці вийшов на роботу з квартири, де вони разом проживали, ОСОБА_6 залишився вдома разом з ОСОБА_10 ;
- друга версія подій щодо нанесення ножових поранень ОСОБА_10 квартирантом ОСОБА_11 також не знайшла свого підтвердження. Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_11 , 17 листопада 2018 року він, не покидаючи місця роботи, впродовж робочого дня перебував на підприємстві «Газон», а саме з 06-45 до 15-00 години. Таке твердження узгоджується з поясненнями свідка ОСОБА_12 , який є роботодавцем ОСОБА_11 . На підтвердження перебування останнього на робочому місці, він надав суду для ознайомлення копію табелю робочого часу від 17.11.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_11 був на робочому місці з 07-00 до 15-00 години, що підтверджується його особистим підписом у відповідних графах;
- крім того, остання версія не узгоджується з ймовірним часом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . ОСОБА_11 , оскільки об`єктивно встановленим є факт перебування ОСОБА_11 того дня до 15-00 за місцем роботи, що розташоване по вулиці Виборзькій в м. Запоріжжі. Тому з урахуванням того, що повідомлення свідка ОСОБА_17 на службу «102» про поранення ОСОБА_10 зафіксовано о 14-21 годині, після чого приблизно о 15-31 годині остання була госпіталізована до Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя, що підтверджується відповідними рапортами чергового Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, а відповідно до висновку експерта № 4076 від 02.01.2019 року, поранення на тілі ОСОБА_10 утворилися відносно незадовго до її надходження у стаціонар, більш того, лікар реанімаційної бригади швидкої медичної спеціалізованої допомоги ОСОБА_20 , який був на місці події, пояснив, що виявлені ножові поранення, були завдані приблизно за годину півтори до їхнього приїзду. З огляду на викладене, спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 у вигляді ножових поранень, виключається;
- доводи захисника про те, що внаслідок відсутності оригіналу вищезгаданого табелю робочого часу, його копія не може бути належним доказом перебування ОСОБА_11 на роботі, а показання свідка ОСОБА_12 не можуть бути прийняті судом до уваги через їхню неправдивість, є необґрунтованими припущеннями, та спростовуються показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що оригінал табелю був пред`явлений слідчому в ході його допиту в якості свідка на досудовому розслідуванні, який по закінченню трьохмісячного строку зберігання був знищений, проте, розуміючи важливість справи та необхідність збереження інформації, ОСОБА_12 зробив його копію, яку й надав колегії суддів для ознайомлення.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що :

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він зареєстрований фізичною особою-підприємцем та здійснює закупівлю вторинної сировини та її переробку. Пояснив, що перед початком та закінченням роботи, всі працівники особисто підписують табель. Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_11 , 17 листопада 2018 року він, не покидаючи місця роботи, впродовж робочого дня перебував на підприємстві «Газон», а саме з 06-45 до 15-00 години, на підтвердження перебування останнього на робочому місці, він надав суду для ознайомлення копію табелю робочого часу від 17.11.2018 року, свідок ОСОБА_12 , пояснив, що оригінал табелю був пред`явлений слідчому в ході його допиту в якості свідка на досудовому розслідуванні, який по закінченню трьохмісячного строку зберігання був знищений, проте, розуміючи важливість справи та необхідність збереження інформації, свідок ОСОБА_12 зробив його копію, яку й надав колегії суддів для ознайомлення;

- дане пояснення свідка ОСОБА_12 сторона захисту вважає необґрунтованим, при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України ніяких копій табелю робочого часу не було, тому що не було ніякого оригінала, а копію зробили невідомо з чого, сторона захисту вважає що внаслідок відсутності оригіналу вищезгаданого табелю робочого часу, його копія не може бути належним і допустимим доказом перебування ОСОБА_11 на роботі, а показання свідка ОСОБА_12 , не можуть бути прийняті судом до уваги через їхню неправдивість.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника і про те, що судом не було враховано те, що відносно свідка ОСОБА_11 були заяви ОСОБА_10 в поліцію 12.11.2018 року та 15.11.2018 року (т. 2 а.с. 202-206), оскільки, по-перше, аналіз документів свідчить про те, що ОСОБА_11 застосовував фізичне насильство та погрози до сина потерпілої ОСОБА_6 , а не до самої потерпілої ОСОБА_10 , а по друге, ці заяви не можуть спростувати правильність висновку суду першої інстанції щодо відсутності ОСОБА_11 в квартирі під час вчинення злочину.

Доводи сторони захисту про те, що не винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується, зокрема тим, що на його руках та одежі були відсутні сліди крові, є також необґрунтованими, оскільки із пояснень в судовому засіданні експерта ОСОБА_21 вбачається, що при дослідженні трупу ОСОБА_10 було виявлено, що великі судини не пошкоджені та, з урахуванням великої кількості одягу на тілі постраждалої, кров могла не розбризкуватись, залишившись в більшій мірі всередині та, ввібравшись в тканини одежі, тому у особи яка нападала, може не бути слідів крові потерпілої.

У зв`язку з цим, не заслуговують уваги доводи захисника і про те, що на вилучених ножах відсутні сліди його пальців рук або кров, оскільки із пояснень свідка ОСОБА_20 , вбачається, що виявлені ножові поранення на тілі ОСОБА_10 були заподіяні за годину півтори до приїзду бригади швидкої медичної допомоги, а з показань свідка ОСОБА_16 слідує, що з моменту звернення обвинуваченого ОСОБА_6 до приїзду швидкої та поліції пройшло приблизно 5-7 хвилин, що свідчить про те, що у обвинуваченого було достатньо часу приховати сліди вчинення злочину, а тому висновки суду першої інстанції про те, що у обвинуваченого ОСОБА_6 було достатньо часу приховати сліди злочину є обґрунтованими.
При цьому колегія суддів вважає, що наявність слідів речовини бурого кольору на лезі ножа, який був вилучений з кімнати № 5, не спростовує цих висновків суду, оскільки обвинувачений приховував свої сліди, а не інших осіб.

Не заслуговують уваги доводи сторони захисту і про те, що суперечливі показання обвинуваченого ОСОБА_6 , його розповідь двох нелогічних версій щодо обставин, які мали місце 17 листопада 2018 року та сплутана хронологія подій зумовлені його особливим емоційним станом, оскільки, як правильно відзначив суд першої інстанції, ці показання обвинуваченого не можуть бути розцінені судом в якості його непричетності до вчинення вказаного злочину, так як за результатом проведення судово-психіатричної експертизи на момент скоєння злочину ОСОБА_6 не перебував у будь-якому особливому емоційному стані, який би здійснював суттєвий вплив на його поведінку, дії останнього не були викликані станом сильного душевного хвилювання. Як в момент скоєння злочину, так і на час проведення експертизи, ОСОБА_6 здатний віддавати звіт своїм діям та керувати ними. З урахуванням стану обвинуваченого та його індивідуально-психологічних особливостей, здатний правильно сприймати обставини, що мають значення у справі і давати про них відповідні показання, разом з тим, серед встановлених психологічних ознак обвинуваченого ОСОБА_6 група експертів відзначила, зокрема, брехливість та невисоку достовірність відповідей, що, на думку суду першої інстанції, може свідчити про його намагання уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.
В зв`язку з цим, колегія суддів вважає безпідставними також доводи сторони захисту про те, що:

- за весь час судового слідства не було встановлено того, що його підзахисній усвідомлював протизаконність своїх дій, тому що таких дій не було;

- під час промови в судових дебатах потерпілий ОСОБА_8 наголосив на тому, що вважає обвинуваченого ОСОБА_6 невинуватим.

Безпідставними є також доводи захисника і про те, що у обвинуваченого ОСОБА_6 не було мотиву на вбивство своєї матері, оскільки за сукупністю досліджених доказів кримінального провадження встановлено наступне: зловживання обвинуваченим алкогольними напоями впродовж значного проміжку часу підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи № 597 від 26.12.2018 року, а також поясненнями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; його споживацький спосіб життя, що виражався у вимаганні від матері ОСОБА_10 її пенсійних виплат з метою задоволення власних потреб щодо придбання алкогольних напоїв, на підґрунті чого їхні стосунки незадовго до вказаних подій були зіпсовані, а мати наголошувала старшому сину потерпілому ОСОБА_8 про її відчуття безпеки, коли поряд знаходився ОСОБА_11 , який міг стримати обвинуваченого ОСОБА_6 , що узгоджується з поясненнями як потерпілого ОСОБА_8 , так і свідка ОСОБА_11 ; з урахуванням встановленої поведінки обвинуваченого, що передувала події на підґрунті зіпсованих стосунків між ним та ОСОБА_10 , з метою отримання від останньої грошей на придбання алкогольних напоїв, обвинувачений наніс численні колото-різані поранення, які локалізовані в області лівого плеча, передньої поверхні грудної клітини зліва та задній паховій частині зліва, які у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, що встановлено висновком експерта № 4076 від 02.01.2019 р., що на переконання колегії суддів, свідчить про охоплення умислом обвинуваченого на позбавлення життя своєї матері ОСОБА_10 .
З огляду на вищевказане, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що характер, послідовність, динамічність дій обвинуваченого ОСОБА_6 , його поведінка до, під час і після вчиненого злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілої, механізм їх спричинення, знаряддя злочину, свідчать про те, що ОСОБА_6 мав прямий умисел на позбавлення життя своєї матері ОСОБА_10 і вчинив для цього дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть останньої.

Таким чином, доводи захисника про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні ним умисного вбивства є необґрунтованими, а дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 1 ст. 115 КК України.

Разом з тим, доводи захисника про те, що рапорт старшого інспектора чергового Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_24 в яком він вказує на слова Червоної, що приблизно о 14-00 потерпілу ОСОБА_10 порізав син вдома (т. 2, а.п. 4), є недопустимим доказом, є обґрунтованими, оскільки врахування його серед доказів, які підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 суперечить вимогам ч. 3 ст. 214 КПК України, зокрема про те, що здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається, так як цей рапорт був складений працівником поліції, ще до внесення відомостей до ЄРДР (т. 2 а.с. 2).
Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає необхідним виключити із вироку посилання на рапорт старшого інспектора чергового Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_24 як на доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 .
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що виключення цього доказу, ніяким чином не впливає на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки його вина підтверджується іншими доказами по справі і не впливає на законність та обґрунтованість судового рішення.
Колегія суддів вважає, що покарання призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 115КК України, відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2020 року відносно ОСОБА_6 , змінити.
Виключити із вироку посилання суду на рапорт старшого інспектора чергового Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_24 як на доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 .
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.
Судді: