Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3501/20
У Х В А Л А
07.12.2020 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 по кримінальному провадженню Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000649 від 14 жовтня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням.

Клопотання мотивує тим, що 14 жовтня 2020 року близько 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , в порушенні вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України - «водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п. 13. 1 «водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу» та п. 12.4 «населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год», керуючи автомобілем марки «FIAT 230L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ф. Ракоці в смт. Вилок, Виноградівського району, зі швидкістю близько 70 км/год, допустив зіткнення правим вітровим дзеркалом об малолітню ОСОБА_6 , яка стояла на краю дороги біля автомобіля марки «VOLKSWAGEN» р/н НОМЕР_2 , який знаходився припаркований на узбіччі дороги навпроти магазину «Могдушка», що за адресою смт. Вилок, вул. Ф. Ракоці, 33/5.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , згідно висновку експерта № 205 від 11.11.2020 року, отримала тілесні пошкодження у вигляді: «одного синця в орбітальній ділянці правого ока, одного синця на шкірних покровах лівої молочної залози в верхньому зовнішньому квадранті, одного садна на шкірних покровах нижньої повіки справа, одного садна на шкірних покровах перенісся зліва, ЗЧМТ, з переломом лобної кістки справа».

Тілесні ушкодження у вигляді «синців і саден» - це ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як 6 днів і за цією ознакою, у відповідності з п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Тілесні пошкодження у вигляді «закритої черепно - мозкової травми з переломом лобної кістки» - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення і по цій ознаці згідно п. 2.1.3 «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тяжкі тілесні пошкодження і знаходяться в прямому причино - наслідковому зв`язку з дорожньою - транспортною пригодою, що мала місце 14.10.2020 року.

Згідно висновку автотехнічної експертизи з дослідження обставин дорожньої - транспортної пригоди № 10/524 від 03 листопада 2020 року з технічної точки зору, причиною даної дорожньої - транспортної пригоди, стали дії водія автомобіля марки «FIAT 230L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - ОСОБА_5 , який керуючи даним транспортним засобом не виконав вимоги пунктів 2.3 (б), 13.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України.

Невиконання водієм ОСОБА_5 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які виникли внаслідок ДТП, в результаті чого потерпіла ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження.

У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець та мешканця АДРЕСА_1 , одружений, не працюючий, раніше не судимий, що підтверджується: протоколом огляду дорожньо- транспортної пригоди від 14.10.2020 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 , протоколом проведення слідчого експерименту 16.10.2020, висновком експерта-автотехніка від 27.10.2020, висновком експерта-автотехніка від 03.1 1.2020, висновком судово-медичного експерта № 205 від 11.11.2020 та іншими доказами зібраними в ході досудового розслідування.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив злочин проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, з метою переховування від органів досудового розслідування, може виїхати за межі Закарпатської області, впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із домашнім арештом.

З метою досягнення дієвості даного кримінального провадження, щодо ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як існує обґрунтована підозра щодо вчинення ним кримінального правопорушення проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання кримінального судочинства.

Отже наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, дає підстави для обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому старший слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Прокурор, слідчий клопотання підтримали.

Підозрюваний, захисник проти клопотання заперечували, вважали, що прокурором не доведено обставини про те, що інші менш суворі запобіжні заходи забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного. Наведені у клопотанні ризики є недоведеними, процесуальні обовязки підозрюваний виконує належним чином.

Заслухавши учасників, перевіривши доводи клопотання, вивчивши матеріали судової справи та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Заходи забезпечення кримінального провадження (ч.1 ст.131 КПК України) застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, не зявлятись на виклики слідчого, прокурора, суду, може виїхати за межі Закарпатської області, впливати на свідків, потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведнки.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 23 листопада 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зі змісту цієї норми з очевидністю випливає, що підозра є мінімальним стандартом в аспекті доказування, для якого достатньо щонайменших ознак, які здатні переконати стороннього спостерігача, що особа може бути причетна до кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З досліджених матеріалів слідує, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має постійне місце проживання, не веде аморальний спосіб життя та не є особою схильною до правопорушень, характеризується позитивно.

Також слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що з моменту внесення вказаних відомостей до ЄРДР, пройшло близько двох місяців, і за цей час підозрюваний з`являвся на виклики слідчого, доказів зворотного надано не було та не допускав порушень процесуальної поведінки.

Прокурором в судовому засіданні не доведено ризики передбачені ст. 177 КПК України на які він посилається в своєму клопотанні, не доведено що підозрюваний, може переховуватись від органів досудового розслідування, тобто не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, виїхати за межі Закарпатської області або ж за межі території України, як з метою переховування від органу досудового розслідування так із метою пошуку роботи, впливати на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадження, а також перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведінки, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушив умови запобіжного характеру, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень.

У свою чергу потерпіла до органу досудового розслідування подала заяву про те, що завдана кримінальним правопорушенням шкода відшкодована, цивільний позов не заявляє.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра у вчиненні зазначених злочинів за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід відмовити та застосувати відносно останнього більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який у повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в межах строків проведення досудового розслідування.

Керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 177, 178, 181, 186, 194, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 45 діб, починаючи з 07.12.2020 року, з покладенням обов`язків:

з`являтись до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд зміну свого місця проживання;

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

На ухвалу слідчого судді в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1