Житомирський апеляційний суд
Справа №274/117/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу обвинувачуваного ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 01 грудня 2020 року з визначенням розміру застави,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 02 жовтня 2020 року було залишено попередній запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою та продовжено його дію на 60 днів до 01 грудня 2020 року з визначенням застави в розмірі 42040 грн.

Своє рішення суд обґрунтував тяжкістю та характером злочину, даними про особу обвинуваченого та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою звільнити його з під варти.

Вказує, що про порушення його прав, зокрема те, що суд розглянув клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у його відсутність, його не повідомили про розгляд клопотання, а тому він не зміг підготуватися до судового засідання.

05.10.20 року йому вручили оскаржувану ухвалу суду, після призначення йому нового захисника йому не надали можливість поспілкуватися з ним.

Також, зазначає, що його не доставляли в судове засідання, оскільки не були забезпечені належні умови для захисту його здоров`я на період карантинних заходів у зв`язку із загрозою поширення коронавірусу в Україні.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Обвинувачений ОСОБА_6 був доставлений за його клопотанням на розгляд апеляційної скарги, однак після стадії розв`язання клопотань висловлюючи незгоду з рішеннями колегії суддів про відмову у заміні захисника на іншого за рахунок держави, надання перекладача на російську мову та відмови у відводі складу суду відмовився надавати пояснення та приймати участь у розгляді справи та залишив зал судового засідання.

Колегія суддів, враховуючи, що участь обвинуваченого у розгляді справи не є обов`язковою, заважаючи на те, що він самостійно, з власної ініціативи не побажав приймати участь у розгляді справи, а його інтереси у суді представлені захисником визнала за можливе проводити подальший судовий розгляд у його відсутність.

В провадженні Бердичівського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 02 жовтня 2020 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти правосуддя, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 (трьох) років, ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі за вчинення умисного тяжкого, насильницького злочину, за місцем відбування покарання характеризується негативно, вчинення злочину йому інкримінується пов`язаного з непокорою під час відбування покарання у виді позбавлення волі, ігнорування всіх обов`язків, що покладаються на засудженого, що вказує на повну недієвість менш суворих запобіжних заходів, ніж утримання під вартою, неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема і для запобігання ризику вчинення будь-яких неправомірних дій та виконання ним процесуальних обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, винесена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції на даній стадії перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення про продовження ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ухвалою суду від 02.10.2020 р., який має статус обвинуваченого.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд розглянув клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у його відсутність, колегія суддів вважає безпідставними.

Як вбачається з ухвали Бердичівського міськрайонного суду від 07.08.20 року 14 год. обвинувачений ОСОБА_6 з ДУ «Житомирська УВП №8», співробітниками конвої роти в судове засідання не був доставлений, оскільки відмовився прибувати в судове засідання, призначене на 07.08.20 р.

У зв`язку з цим судом було відкладено розгляд справи на 15 год. 15 хв. та призначено проведення з обвинуваченим ОСОБА_6 відеоконференції з ДУ «Житомирська УВП №8» на яку обвинувачений також відмовився з`явитися.

Після неодноразових попереджень про припинення порушення порядку судового засідання та не виконання вимог головуючого за ухвалою суду від 07.08.2020 р. обвинувачений ОСОБА_6 був видалений на весь час судового розгляду.

При цьому як вбачається з матеріалів справи суд сприяв ОСОБА_6 у реалізації його прав та намагався забезпечити його участь у судовому розгляді 02.10.2020 р., однак обвинувачений в черговий раз відмовився їхати на судовий розгляд.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 330 КПК України, якщо обвинувачений порушує порядок у залі судового засідання, або не підкоряється розпорядженням головуючого у судовому засіданні, останній попереджає обвинуваченого про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання. При повторному порушенні обвинуваченим порядку судового засідання він може бути видалений за ухвалою суду з зали засідання тимчасово або на весь час судового розгляду. Якщо такий обвинувачений не представлений захисником, суд зобов`язаний залучити захисника для здійснення захисту за призначенням і відкласти судовий розгляд на строк, необхідний для його підготовки до захисту.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає порушень при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 у його відсутність, оскільки розгляд у його відсутність було проведено у зв`язку з його видаленням за порушення порядку, після неодноразових попереджень та його категоричних відмов виконати розпорядження головуючого та прибути в судове засідання. При цьому розгляд клопотання відбувся з участю захисника.

Не вбачає колегія суддів і порушення права на захист обвинуваченого при розгляді судом клопотання, оскільки обвинуваченому ОСОБА_6 за рахунок держави двічі призначалися захисники, захисник ОСОБА_9 була відведена зі справи через претензії обвинуваченого щодо лінії захисту та призначено іншого захисника ОСОБА_7 .

Доводи обвинуваченого, в суді апеляційної інстанції про те, що і захисник ОСОБА_7 не задовольняє його вимогам і повинен бути замінений на іншого захисника за рахунок держави колегія суддів вважає безпідставними, а такі вимоги обвинуваченого зловживанням своїм правом, оскільки правом на власний розсуд обирати захисника у обвинуваченого виникає лише тоді, коли він має достатні кошти для оплати його послуг. Обвинувачений ОСОБА_6 , як він зазначає, таких коштів не має, просить вдруге призначити йому захисника безоплатно за його уподобаннями, що законодавством України, а також і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод йому не гарантується.
Жодних даних про те, що ОСОБА_6 надавалася не практична та неефективна правова допомога при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою та апеляційного перегляду відповідної ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів, також вважає безпідставними вимоги обвинуваченого про надання йому перекладача в суді апеляційної інстанції, оскільки таку вимогу він заявив лише після того як судом було відхилено ряд його клопотань, він є громадянином України, народився та навчався в Україні, подав апеляційну скаргу особисто складену на державній мові, при спілкуванні з учасниками процесу чітко вбачається, що він без обмежень розуміє українську мову, відповідає на запитання, висловлює заперечення на пояснення інших осіб, на пропозицію суду заявляє клопотання.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинувачуваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 01 грудня 2020 року з визначенням розміру застави - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: