Дата документу 01.09.2020 Справа № 554/7515/20
УХВАЛА

іменем України

01 вересня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Полтавської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 05 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2020 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України, у якій він просить зобов`язати уповноважену особу прокуратури Полтавської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладені у його заяві про кримінальне правопорушення від 05 серпня 2020 року відносно слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 за ознаками ст.ст.364, 365, 366, 367, ч.2 ст.382 КК України.

Скарга мотивована тим, що 05 серпня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Полтавської області із заявою про вчинення слідчим ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 вказаних кримінальних правопорушень. Однак уповноваженою особою прокуратури відомості до ЄРДР умисно не внесено до теперішнього часу. Вважає, що відомості, викладені в його заяві повинні були негайно, але не пізніше 24 годин після подання вноситись до ЄРДР. Такі вимоги передбачають лише обов`язок уповноваженого органу здійснити фіксацію представлених особою відомостей про кримінальне правопорушення. Таким чином, посадовою особою прокуратури, всупереч ст.214 КПК України, допущено бездіяльність, на підставі чого заявник звернувся за судовим захистом та просить задовольнити подану скаргу.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, за змістом скарги просив про розгляд без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить скаргу задовольнити.

Представник прокуратури Полтавської області в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд скарги без участі прокурора, який проти задоволення скарги заперечує, вважає її необґрунтованою та безпідставною, а тому просив залишити скаргу без задоволення (а.с.19).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких обставин, ураховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника про розгляд без участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Вивчивши суть скарги, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Полтавської області із заявою від 05 серпня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст.ст.364, 365, 366, 367, ч.2 ст.382 КК України, вчиненого, на його думку, службовою особою правоохоронного органу, зокрема, слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 . За змістом заяви, з січня 2020 року у провадженні слідчого ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0001385 за ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.1 ст.372 КК України відносно колишнього прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 . На думку заявника, слідчим допущено ряд порушень норм чинного кримінального процесуального законодавства, необґрунтовано і безпідставно винесено різні постанови, в яких викладені завідомо недостовірні та хибні відомості. Також слідчий не усунула недоліки, зазначені в ухвалах слідчих суддів, не розглянула його клопотання, а також винесла постанову про закриття кримінального провадження, якув подальшому було скасовано ухвалою слідчого судді. Тим самим, слідчий умисно проігнорувала принципи верховенства права, законності та публічності, не здійснила необхідних заходів для збирання доказів та забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, не провела всього комплексу необхідних слідчо-процесуальних дій, направлених на встановлення істини у кримінальному провадженні, тощо. Зважаючи на викладені обставини, заявник просить внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування (а.с.20-21).

Прокуратурою Полтавської області, відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 від 05 серпня 2020 року, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що листом повідомлено заявнику, з чим останній не погодився і звернувся до суду.

Підставами вважати повідомлення таким, що містить відомості про злочин, є наявність в ньому об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п.п.1 п.1 розділу ІІ Положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені норми кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначені в заяві дії посадової особи правоохоронного органу слідчого містять ознаки можливих, на його думку, неправомірних дій, та підлягають кваліфікації за ст.ст.364, 365, 366, 367, ч.2 ст.382 КК України.

При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. А доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадової особи як слідчого, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0001385, внесеного до ЄРДР 01 червня 2016 року за ознаками ч.1 ст.364, 365, 366, 367, 372 КК України, де сам ОСОБА_3 , як він зазначає, є учасником заявником, стосовно якого неодноразово виносилися постанови про відмову у визнанні потерпілим та про закриття кримінального провадження.

У цій же скарзі ставиться питання щодо ініціювання нового кримінального провадження щодо посадової особи сторони обвинувачення, що, вочевидь, свідчить про намагання прямого чи непрямого впливу у згаданому кримінальному провадженні за його участю.

Беручи до уваги пов`язаність зазначених обставин, наведені заявником доводи не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки переслідують мету ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування поза межами належної правової процедури, адже таке підлягає оскарженню у передбаченому КПК України порядку в кримінальному провадженні, в якому мають здійснюватись відповідні слідчі та процесуальні дії, оскільки законність процесуальних актів і дій, вчинених під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Згідно з ч.1 ст.40 КПК України закріплено гарантії самостійності процесуальної діяльності слідчого та заборони втручання у таку діяльність осіб, що не мають на те законних повноважень.

Крім того, заявником не надано будь-яких даних про те, що ним в достатній мірі використані правові можливості процесуального контролю у названому кримінальному провадженні, передбачені КПК України, щодо оскарження можливих неправомірних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, розгляду (нерозгляду) відповідних клопотань, недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування або використання права відводу слідчого, прокурора тощо.

Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

У контексті поданої заяви від 05 серпня 2020 року варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у заяві від 05 серпня 2020 року є його суб`єктивною оцінкою дій посадової особи, пов`язаною із іншим кримінальним провадженням, і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Разом із цим, заявник не позбавлений можливості у зазначеному в скарзі кримінальному провадженні використовувати передбачені процесуальним законом засоби та інструменти захисту своїх прав, що є формою реалізації процесуальних прав з метою забезпечення належної правової процедури.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, повідомлення, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 05 серпня 2020 року повідомленням про вчинення посадовою особою правоохоронного органу, слідчим, кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 366, 367, ч.2 ст.382 КК України, проте остання за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки у заяві викладена суб`єктивна оцінка особи щодо процесуальних дій та рішень, пов`язаних з іншим кримінальним провадженням, здійсненням повноважень прокурора на досудовому провадженні. Заявником не наведено достатніх об`єктивних даних про обставини, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення, обґрунтованих та допустимих доказів кримінально-протиправних дій вказаної посадової особи, а це в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Крім того, листом прокуратури Полтавської області від 31 серпня 2020 року заявнику повідомлено про відсутність у зверненні конкретних фактів та обставин, які б вказували на вчинення саме кримінального правопорушення (а.с.25).

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви/повідомлення.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 від 05 серпня 2020 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність посадової особи прокуратури Полтавської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань потрібно відмовити.

З урахуванням Рішення Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі № 3-180/2018 (1644/18), яким положення ч.3 ст.307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), дана ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 2, 24, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Полтавської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 05 серпня 2020 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1