Справа № 182/1973/20
Провадження № 1-кп/0182/844/2020
У Х В А Л А
Іменем України
23.07.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополі кримінальне провадження №0000374, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2020 року стосовно ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч.3 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 за правовою кваліфікацією ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:

Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №0000374 за обвинуваченням ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 186 КК України та ОСОБА_4 за правовою кваліфікацією ч.3 ст. 186, ч.3 ст.185 КК України. Стосовно обвинувачених обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 26 липня 2020 року.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування, можливість продовження злочинної діяльності, впливу на свідків. А у разі доведеності вини обвинуваченим може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років. Крім того, останні вчинили тяжкий корисливий злочин через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, де відбували покарання за вчинення аналогічних корисливих злочинів. Обвинувачені не мають постійного місця проживання, законного джерела доходу, сталих родинних зв`язків, що в подальшому може спонукати їх до вчинення нових злочинів. Крім того, вони можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засіданні не з`явилася за станом здоров`я та за віком. Раніше потерпіла вважала за можливе звільнити обвинувачених з-під варти, оскільки вона переконана, що в подальшому вони не будуть вчиняти злочини і стануть на шлях виправлення.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_7 заперечували щодо наявності ризиків зазначених в клопотанні прокурора і покладалися на розсуд суду
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора, мотивуючи тим, що під час судового розгляду не встановлено причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину стосовно потерпілої ОСОБА_8 , яка сама вказала про це в судовому засіданні. Просили обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за місцем проживання цивільної дружини і доньки обвинуваченого, за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому зауважили, що цивільна дружина вагітна і не може за станом здоров`я з`явитися особисто до суду.
Заслухавши доводи прокурора, сторони захисту, дослідивши наявні матеріали провадження, вважаю, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на даній стадії судового розгляду підлягає задоволенню, клопотання в частині продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 слід задовольнити частково з наступних підстав.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на особисту свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є не лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а і наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, на які в даному випадку вказав прокурор. На думку суду об`єктивно існує ризик ухилення від суду, оскільки у разі визнання обвинувачених винними у вчиненні інкримінованого злочину їм може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Вони обоє обвинувачуються у вчиненні тяжкого корисливого злочину стосовно особи похилого віку ОСОБА_8 , 1939 р.н., який вчинили через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, де відбували покарання за вчинення аналогічних корисливих злочинів. Однак, обвинувачений ОСОБА_3 не має постійного місця проживання і вчинив злочин, тимчасово перебуваючи в м. Нікополі, в гостях у свого брата, який мешкає в гуртожитку і зі слів, обвинуваченого є причетним до вчинення інкримінованого обвинуваченим злочину, оскільки саме брат обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , разом з цивільною дружиною, перебували разом з ним в момент відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 . Крім того, за місцем тимчасового проживання обвинуваченого ОСОБА_3 , де постійно проживає гр.. ОСОБА_10 цивільна дружина його брата, яка є свідком обвинувачення у зазначеному кримінальному провадженні, на допиті якої наполягають сторони кримінального провадження, був вилучений викрадений у потерпілої ОСОБА_8 телевізор. Таким чином є очевидним ризик можливого впливу на свідків, які є родичами обвинуваченого ОСОБА_3 .. Крім того, жодна особа, зокрема і рідна сестра обвинуваченого ОСОБА_3 , за адресою проживання якої він раніше просив обрати йому домашній арешт, до тепер не звернулася до суду з клопотанням поручитися за нього. У зв`язку з чим обґрунтовано існує ризик того, що він може вчинити інші кримінальні правопорушення, що також в подальшому може спонукати його до переховування від суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що на даному етапі судового розгляду кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 , який зможе запобігти існуванню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України на які послався прокурор у судовому засіданні і які, на думку суду, є до тепер дієвими. Обставини, передбачені ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлені. Разом з тим, враховуючи практику ЄСПЛ, суд, продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе, як альтернативний запобіжний захід, визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.

Так раніше судом, з врахуванням всіх обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, його майнового стану, визначеного мінімальний розмір застави - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на даний час становить 43 940 грн для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, який слід залишити без змін.

При цьому слід звернути увагу на позиції Європейського Суду з прав людини, які згідно ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України є частиною національного законодавства, щодо підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, яке ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа Руденко проти України). Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання за яким проживає разом з цивільною дружиною, яка на даний час, зі слів захисника і обвинуваченого вагітна. Вони з дружиною виховують спільну неповнолітню доньку 2011 р.н., яка є власницею будинку, за адресою АДРЕСА_1 , де обвинувачений просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. За таких обставин ризик щодо переховування від суду з боку обвинуваченого ОСОБА_4 є мінімальним. В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).
Крім того, прокурором не доведено, що обвинувачений може здійснити будь який вплив на свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідок ОСОБА_11 , матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, фактично перебуває у розшуку і її місце знаходження невідомо органам досудового розслідування, а з іншими свідками обвинувачений ОСОБА_4 не знайомий взагалі. До того ж, його причетність до вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України стосовно потерпілої ОСОБА_8 викликає сумніви про що заявила в судовому засіданні сама потерпіла ОСОБА_8 , яка раніше вважала за можливе змінити стосовно обвинувачених запобіжний захід на більш м`який і повідомила, що вона пробачила їх та не хоче аби обвинувачені були ув`язненні за злочин, вчинений стосовно неї. За таких обставин, для запобігання ризику щодо можливого продовження злочинної діяльності з боку обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, буде достатнім. Інший, більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 за місцем його постійного проживання зможе, на думку суду, забезпечити його належну процесуальну поведінку і зможе запобігти вчиненню ним нових злочинів. При цьому суд вважає також необхідним покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк судового розгляду, але не більше двох місяців, а саме до 22 вересня 2020 року.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 заставу у сумі кратній 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 43940 (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду протягом стоку дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язані виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:
1. Не відлучатися в період часу з 18 години до 08 години наступної доби з постійного місця проживання, що знаходиться для обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду.
2. З`являтися за першою вимогою на виклики до суду.
3. Повідомляти суд про зміну місця фактичного проживання і роботи.
Визначені обов`язки, покладаються на обвинуваченого на строк судового розгляду, але не більше двох місяців, тобто до 22 вересня 2020 року.
Копію ухвали направити начальнику Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області для виконання та прокурору для здійснення контролю.
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1