Провадження № 1-кп/638/808/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкова кримінальне провадження № 0000289 від 22.01.2020 у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м. Харкові, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 18 січня 2020 року, близько 20:00 години перебуваючи у станів алкогольного сп`яніння між будинком АДРЕСА_3 , де між ним та потерпілим ОСОБА_5 раптово виникла сварка на грунті особистих неприязних стосунків, під час якої у підсудного ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. Після чого підсудний ОСОБА_3 діючи умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, кулаками рук наніс потерпілому ОСОБА_5 два удари в область обличчя, чим заподіяв тілесні ушкодження, а саме : синці в правій навколоочній ділянці з переходом в виличну ділянку; припухлість м`яких тканин на шкірі правої щоки з переходом в ділянку повік; крововилив під сполучною оболонкою правого ока по всьому колу; садна в правій виличній ділянці, в ділянці носо-губного трикутника праворуч і ліворуч, на слизовій оболонці нижньої губи ліворуч біля кута рота, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також закриту тупу травму носа у вигляді перелому носової кістки без зміщення кісткових відламків з наявністю саден і синця в ділянці носу, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України визнав повністю та пояснив, що 18.01.2020, близько 20:00 години він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння між будинком АДРЕСА_3 під час сварки з раніше знайомим йому потерпілим ОСОБА_5 , яка виникла на грунті особистих неприязних стосунків, кулаками рук наніс останньому два удари в область обличчя, від яких потерпілий впав на землю, в резуль

таті його дій потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження. Свою вину визнає в повному обсязі, кається у скоєному, цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнає в повному обсязі, розмір відшкодування моральної шкоди, який зазначив потерпілий, вважає занадто великим, визначити його просить на розсуд суду.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_3 за ст. 125 ч. 2 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При визначенні підсудному ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення кримінального проступку, данні про особу підсудного, який раніше не судимий, не працює, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнається щире каяття.

У відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнається вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з урахуванням даних про особу підсудного ОСОБА_3 , наявність обставин, які як пом`якшують так і обтяжують покарання, відношення до скоєного кримінального правопорушення, щире каяття, думку потерпілого ОСОБА_5 , який не наполягав на призначенні більш суворого покарання підсудному, обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 можливо з застосуванням до нього міри покарання у виді громадських робіт, які полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_3 не обирався.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1898,73 гривень, яка є коштами витраченими ним на своє лікування, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а також на суму 50000 гривень у відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому внаслідок протиправних дій підсудного ОСОБА_3 ( а.с.а.с. 9-36 ).

В обґрунтування поданого цивільного позову потерпілий ОСОБА_5 вказував, що в результаті злочинних дій підсудного було заподіяно зазначену ним матеріальну та моральну шкоду.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, на які він посилається в своєї позовної заяві. При цьому просив суд визначити розумну суму відшкодування моральної шкоди на власний розсуд, відповідно до діючого законодавства.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 цивільний позов щодо відшкодування матеріальної шкоди, визнав в повному обсязі, не заперечуючи проти стягнення з нього на користь потерпілого зазначеної суми у відшкодування заподіяної ним матеріальної шкоди. Позовні вимоги щодо відшкодування потерпілому моральної шкоди визнав частково в сумі 3000 гривен, яка на його думку є розумною та достатньою.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження як вина підсудного ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного кримінального правопорушення, так і розмір зазначеного цивільного позову щодо стягнення матеріальної шкоди, проти якого останній не заперечує, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі, стягнувши з підсудного ОСОБА_3 на користь потерпілого 1898,73 гривень у відшкодування матеріальної шкоди.

В огрунтування позову щодо стягнення моральної шкоди потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що внаслідок злочинних протиправних дій підсудного ОСОБА_3 йому було заподіяно моральних, фізичних та душевних страждань, був порушений його звичайний лад життя, що призвело до погіршання та позбавлення можливості в реалізації своїх звичок та бажань, що в свою чергу вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає зазначений позов потерпілого ОСОБА_5 обґрунтованим однак таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » ( далі - Постанова ), зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння потерпілому ОСОБА_5 неправомірними діями підсудного ОСОБА_3 моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань.

Але потерпілий ОСОБА_5 достатньо не обгрунтував, з чого саме він виходив при визначенні суми відшкодування, чому саме така сума в розмірі 50000 гривень, яка ним заявлена, є достатньою для компенсації спричинених йому фізичних та моральних страждань.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав потерпілий, їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування потерпілому ОСОБА_5 , спричиненої йому неправомірними діями підсудного ОСОБА_3 моральної шкоди є сума в 5000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону, у виді ста вісімдесяти годин громадських робіт, які полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 :

- у відшкодування матеріальної шкоди - 1898 гривен 73 копійки;

- у відшкодування моральної шкоди - 5000 гривень.

У задоволенні іншої частині позовних вимог, - відмовити.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченої та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1