Справа № 487/7691/20
Провадження № 1-кс/487/7337/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2020 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого дізнавача Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001119 від 10.12.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Старший дізнавач Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просила накласти арешт на тимчасово вилучене 10.12.2020 р. в ході огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: мобільний телефон марки «Huawei Y5 II (CUN-U29)» чорного кольору, імеі1 НОМЕР_1 , імеі2 НОМЕР_2 .
В обґрунтування клопотання дізнавач зазначила, що в провадженні Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0001119 від 10.12.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.12.2020 р. до Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_6 , відповідно до якої він просив вжити заходів до невстановленої особи, яка 09.12.2020 р. приблизно о 17.30 год., таємно, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон марки «Huawei» в маршрутному таксі № НОМЕР_3 на кінцевій зупинці по вул. Чкалова в м. Миколаєві.
Під час проведення першочергових дій оперативним шляхом було встановлено особу, яка вчинила даний проступок, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до пояснень ОСОБА_5 , він 09.12.2020 р. у вечірній час, таємно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Huawei», який належить раніше невідомому йому чоловіку в маршрутному таксі №23 на кінцевій зупинці по вул. Чкалова в м. Миколаєві з метою власного користування. Зазначений мобільний телефон ОСОБА_5 добровільно видав за адресою: АДРЕСА_1 .
З метою вилучення речових доказів, проведення слідчих дій, спрямованих на розкриття кримінального правопорушення, старшим дізнавачем Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 було прийнято рішення з дозволу ОСОБА_5 провести 10.12.2020 р. огляд місця події, яке було поєднано з проникненням до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з протоколу огляду 10.12.2020 р. в квартирі АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Huawei Y5 II (CUN-U29)» чорного кольору, імеі1 НОМЕР_1 , імеі2 НОМЕР_2 .
Посилаючись на те, що зазначене майно є предметом вчинення кримінального проступку, зберегло на собі його сліди та буде використано в якості речових доказів для встановлення істини по справі, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході огляду майно.
В судовому засіданні дізнавач не була присутньою, надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно з ч. 2 ст. 169 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема, є арешт майна.
Згідно зі ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (ч. 5 ст. 171 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Судом встановлено, що в провадженні Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0001119 від 10.12.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.12.2020 р. до Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_6 , відповідно до якої він просив вжити заходів до невстановленої особи, яка 09.12.2020 р. приблизно о 17.30 год., таємно, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон марки «Huawei» в маршрутному таксі № НОМЕР_3 на кінцевій зупинці по вул. Чкалова в м. Миколаєві.
Під час проведення першочергових дій оперативним шляхом було встановлено особу, яка вчинила даний проступок, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до пояснень ОСОБА_5 , він 09.12.2020 р. у вечірній час, таємно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Huawei», який належить раніше невідомому йому чоловіку в маршрутному таксі №23 на кінцевій зупинці по вул. Чкалова в м. Миколаєві з метою власного користування. Зазначений мобільний телефон ОСОБА_5 добровільно видав за адресою: АДРЕСА_1 .
З метою вилучення речових доказів, проведення слідчих дій, спрямованих на розкриття кримінального правопорушення, старшим дізнавачем Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 було прийнято рішення з дозволу ОСОБА_5 провести 10.12.2020 р. огляд місця події, яке було поєднано з проникненням до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з протоколу огляду місця події 10.12.2020 р. в квартирі АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Huawei Y5 II (CUN-U29)» чорного кольору, імеі1 НОМЕР_1 , імеі2 НОМЕР_2 .
10.12.2020 р. старшим дізнавачем Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області винесено постанову, відповідно до якої мобільний телефон марки «Huawei Y5 II (CUN-U29)» чорного кольору, імеі1 НОМЕР_1 , імеі2 НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем доведено відповідність зазначеного майна, критеріям, які визначенні ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказам, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди.
Слідчий суддя також вважає, що існують ризики знищення або передачі вилученого майна, а тому потреби досудового розслідування обґрунтовують застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.
Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 169, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого дізнавача Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001119 від 10.12.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на вилучене 10.12.2020 р. в ході огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: мобільний телефон марки «Huawei Y5 II (CUN-U29)» чорного кольору, імеі1 НОМЕР_1 , імеі2 НОМЕР_2 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1