Справа № 569/8240/20
УХВАЛА

05 серпня 2020 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання володільця вилученого майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, у якому просить скасувати арешт на накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області 24.06.2020 на автомобіль марки Audi A6, синього кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримав клопотання та просив його задоволити з підстав викладених у ньому.
Слідчий в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив відмовити за безпідставністю.
Відповідно до ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що № 00022635 від 23.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
23.05.2020 протоколом огляду місця події автомобіль марки Audi A6, синього кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, видане на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 вилучено та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового д оказі, згідно постанови слідчого від 25.05.2020.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суді від 24.06.2020 накладено арешт на автомобіль марки Audi A6, синього кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, видане на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 шляхом заборони власнику майна чи будь-якій іншій особі розпоряджатися та користуватися вищевказаним транспортним засобом до отримання висновку експерта судової технічної експертизи документа.
Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Відповідно дост. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Згідно з п. 7 ч. 2ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.
Під час судового розгляду встановлено недостатність одного лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно підлягає арешту.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
Як встановлено слідчим суддею, наданий час усі слідчі дії у кримінальному провадженні проведені, у зв`язку з чим, суд вважає за доцільне скасувати арешт на майно, зокрема автомобіль марки Audi A6, синього кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Окрім того суд, суд критично ставиться щодо вимоги про скасування арешту на свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, видане на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , оскільки згідно висновку експерта бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Audi A6 з серійним номером НОМЕР_2 , не відповідає аналогічним бланкам свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, що перебувають в офіційному обігу на території України по способах друку, та елементах захисту. Вказаний бланк свідоцтва виконаний за допомогою друкуючого пристрою з термосублімаційним способом нанесення зображення.
На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.170,171,174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання володільця вилученого майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суді 24.06.2020, а саме на автомобіль марки Audi A6, синього кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом скасування заборони власнику майна чи будь-якій іншій особі розпоряджатися та користуватися вищевказаним транспортним засобом.
Зобов`язати інспектора сектору дізнання Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області безоплатно передати на відповідальне зберігання вищевказаний автомобіль ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , який зберігається на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Рівненській області, за адресою: с. Городок вул. Б. Штенгеля 90.
Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1