Справа № 136/1953/19
Провадження №11-кп/801/113/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000174 за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 15.10.2020, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вітово Чигиринського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно - технічна, не одруженого, без постійного місця роботи, інваліда 3-ї групи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимого, а саме:
26.10.2011 вироком Чигиринського районного суду Черкаської області за ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до 2 років позбавлення волі, 28.01.2014 звільнений з Райківської виправної колонії (№73) Житомирської області із зв`язку із відбуттям строку покарання;
19.02.2016 вироком Липовецького районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком та випробуванням терміном на 1 рік;
29.09.2017 вироком Липовецького районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та звільнений від відбування призначеного судом покарання на підставі п. г) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
В порядку ст. 76 ч.1 п.п.1, 2 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання,роботи, навчання.
Строк перебування під вартою з 26.09.2019 по 15.10.2020 зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання.
Вирішено питання з накладеним арештом, речовими доказами та процесуальними витратами.

За участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 11.07.2019 року близько 22:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись всередині житлового будинку ОСОБА_9 , що розташований в АДРЕСА_2 , під час спільного розпивання алкогольних напоїв з власником будинку, на ґрунті раптово виниклого умислу на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та наслідки своїх дій, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, підійшов до ОСОБА_10 , яка сиділа на ліжку біля столу та завдав удар рукою у ліву сторону голови ОСОБА_10 , після чого схопивши вилку зі столу, вдарив нею по нозі останньої, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_10 отримала сильний фізичний біль.
В подальшому ОСОБА_6 , реалізовуючи свій умисел на відкрите заволодіння чужим майном, незважаючи на відмову потерпілої добровільно віддати каблучку, умисно, повторно, з метою обернення чужого майна на свою користь, відкрито із застосуванням сили зняв з безіменного пальця правої руки ОСОБА_10 каблучку із срібла 875 проби з візерунками, вставками із штучного каміння в кількості 3 шт. та написом на внутрішній стороні «Господи Спаси и Сохрани МА», вагою 2, 23 г, ринкова вартість якої на момент вчинення злочину складала 269 грн. 12 коп.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор просить скасувати вирок у частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, не відповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд належним чином не врахував вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння із застосуванням насильства, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був засуджений, та неможливе виправлення ОСОБА_6 без призначення реального позбавлення волі, а також суд не мотивував підстави для застосування ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить про скасування вироку і ухвалення нового, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на той же строк, але без застосування ст. 75 КК України, зважаючи на попередні судимості обвинуваченого та що судом належно не мотивовано застосування ст. 75 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, оскільки судом взято до уваги всі обставини, які давали підстави для застосування ст. 75 КК України, а також просять врахувати пояснення ОСОБА_6 , що він стане на шлях виправлення, визнання вини і щире каяття обвинуваченого, позицію потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, відсутність матеріальних претензій, врахувати суму викраденого та стан здоров`я обвинуваченого, який вже є інвалідом 3 групи, проте має необхідність у подальшому лікуванні та оперативному хірургічному втручанні через прогрес хвороби, яка може призвести до сліпоти, через матеріальні проблеми та карантинні обмеження через covid-19, не мав можливості до цього часу прооперуватися, також суд першої інстанції вірно врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 доглядає за батьком, який після перенесення інсульту є лежачим та потребує стороннього догляду, а також на даний час позитивно характеризується за місцем проживання, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги з доповненнями, апеляційний суд не знаходить підстав для її задоволення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в ППВС України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд першої інстанції призначив покарання, врахував не лише ступінь тяжкості вчиненого злочину, але і дані про особу винного.

Апеляційний суд погоджується з мотивами суду, який врахував вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Суд врахував обставини справи: вартість викраденого, думку потерпілої сторони, яка просила суворо не карати обвинуваченого, відсутність матеріальних претензій та добровільне повернення викраденого потерпілій.

Також судом враховано обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що обвинувачений був раніше судимим.

Разом з тим враховано обставини, що пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття, а також добровільне повернення викраденого майна.

Наряду з цим, підставами для судового розгляду (судової дискреції) при призначенні покарання мають враховуватися індивідуалізація покарання, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Приймаючи рішення про застосування ст. 75 КК України, суд першої інстанції в першу чергу керувався даними про особу обвинуваченого, а саме станом його здоров`я, що знайшло підтвердження і в суді апеляційної інстанції, де наданні довідки про те, що ОСОБА_6 є не тільки інвалідом 3 групи, але й хворіє та має важку ступінь ураження правого ока і йому рекомендували хірургічне втручання, яке не було проведено і через заборону планових операцій в період дії карантинних обмежень пов`язаних з covid-19 та необхідності коштів, так як ОСОБА_6 отримує пенсію по інвалідності, сторона захисту зазначила, що в умовах ізоляції таке хірургічне втручання і лікування не буде достатнім, що може призвести до втрати зору на обох очах через прогрес захворювання.

Дані обставини відповідають практиці ЄСПЛ, де зазначено, що під випадки жорстокого поводження в місцях позбавлення волі може бути віднесено вік і стан здоров`я ув`язненого.

Також судом підставно взято до уваги, що батько обвинуваченого, ОСОБА_11 потребує сторонньої допомоги за станом здоров`я, що підтверджується довідками.

За наведених обставин, застосування ст. 75 КК України до призначеного покарання, з іспитовим строком та покладеними обов`язками буде не тільки сприяти виправленню обвинуваченого ОСОБА_6 , яке буде і контролюватися органом пробації за поведінкою засудженого та за виконанням покладених обов`язків ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора залишити без задоволення, а вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 15.10.2020 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4