Справа №295/1720/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000324 від 22.01.2019 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, дітей не має, раніше судимого:

- 28.02.2018 Богунським районним судом м. Житомира за ст. 309 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. (сплачений 31.05.2018),

- 11.07.2019 Богунським районним судом м. Житомира за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі,

- 04.06.2020 Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2, 187 ч. 1, 70 ч. 1 та ч. 4 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

по обвинуваченню за ст. 190 ч. 2 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

29.12.2018 близько 00 годин 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , разом із знайомим ОСОБА_6 , побачив на столі мобільний телефон марки «Lenovo» в корпусі золотистого кольору, що належав ОСОБА_6 .. У цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на повторне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, а саме вказаним мобільним телефоном. Реалізуючи свій умисел ОСОБА_5 поросив ОСОБА_6 мобільний телефон під приводом необхідності зателефонувати, повідомив останнього про повернення телефону після розмови, хоча наміру повертати не мав. Отримавши телефон та утримуючи вказаний телефон при собі, ОСОБА_5 місце скоєння злочину покинув та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою повторно заволодів чужим майном), яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме мобільним телефоном торгівельної марки «Lenovo», моделі «Р2», у корпусі золотистого кольору, вартістю 3300 грн. 00 коп., чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

Своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч. 2 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений визнав свою винуватість у скоєнні інкримінованого злочину та надав відповідні показання, вказавши, що взяв телефон для дзвінка, але не повернув його.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, позиція його є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку відповідно до вимог ст. 349 КПК України.

Обираючи вид та розмір покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, вказані у ст. 65 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину, оскільки ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення після постановлення вироку за умисний злочин (за ст. 309 ч. 1 КК України). Суд не застосовує до обвинуваченого вимоги ст. 71 КК України, оскільки покарання за попереднім вироком (штраф) відбуте штраф сплачено 31.05.2018.

Пом`якшуючими обставинами відповідно до ст. 66 КК України суд вважає щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину.

При призначенні виду та розміру покарання суд також враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином, характеризується за місцем проживання посередньо, офіційно не працює, на обліку за станом здоров`я не перебуває, потерпілий не настоює на суворій мірі покарання, а тому суд вважає можливим, обрати покарання не в максимальному виді санкції вказаної статті, але з застосуванням вимог ст. 70 ч. 4 КК України.

Цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з викраденням належного йому майна, підлягає до задоволення в повному обсязі, визнаний обвинуваченим.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні. Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 190 ч. 2 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України визначити остаточне покарання з врахуванням вироку Богунського районного суду м. Житомира від 04.06.2020 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, зарахувавши у строк покарання повністю відбуте покарання за попереднім вироком.

Строк відбування покарання рахувати з часу набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 3300 грн..

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення, засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1