У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород, скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на постанову інспектора СД Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 28 вересня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову інспектора СД Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 28 вересня 2020 року.
Скаргу мотивовано тим, що 28 вересня 2020 року інспектором СД Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000227 від 05.08.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України з мотивів відсутності в діях невстановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.
Скаржник не погоджується з висновками слідчого, викладеними у постанові про закриття кримінального провадження з огляду на наступне. Заявник заявляє, що оскаржувана постанова отримана скаржником 19.10.2020 року.
Як вказано у скарзі, інспектором СД Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, в повній мірі не здійснено всіх заходів спрямованих на отримання доказів у даному кримінальному провадженні, здійсненні процесуальних дій передбачених КПК України.
У скарзі вказано також, що оскаржувана постанова містить суперечливі між собою висновки. Зокрема щодо того, що як зазначено у постанові, ОСОБА_6 наніс по спині ОСОБА_4 удари металевим предметом, далі констатовано відсутність в діях невідомої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого загалом ст.125 КК України, так, інспектор прийшов до висновку про відсутність складу вказаного правопорушення, на підставі чого закрив кримінальне провадження за п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Заявник вважає, що при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчий допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,304 КПК України, заявник просить слідчого суддю: скаргу задовольнити, скасувати постанову інспектора СД Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 28 вересня 2020 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 червня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, внесеного до ЄРДР № 0000227 від 05.08.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2020 року, у справі за даною скаргою відкрито провадження призначено до розгляду.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 23.11.2020 витребувано матеріали кримінального провадження №0000227року за ст. 125 ч. 1 КК України.
У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скаргу повідомлялася належним чином. Від представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 , надійшло клопотання про скасування постанови про закриття кримінального провадження та розгляд скарги у його відсутності.
Інспектор СД Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області та прокурор в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялись про день та час розгляду скарги. Їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України. На адресу суду надійшли матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000227 від 05.08.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Вивчивши матеріали скарги, дослідивши докази додані до скарги, матеріали кримінального провадження приходжу до наступного висновку.
За змістом ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України, параграф №1, ст.ст. 303 - 308. Так, ч.1 ст.303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.
Згідно ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначений ст. 306 КПК України. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням відповідних положень глави 26 КПК України. Скарги на рішення про закриття кримінального провадження, розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
З матеріалів скарги, та матеріалів кримінального провадження встановлено, що 28 вересня 2020 року інспектором СД Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000227 від 05.08.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України з мотивів відсутності в діях невстановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.
Зі змісту постанови яка оскаржується вбачається, що кримінальне провадження закрито з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях невстановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України. У постанові слідчий зазначає, що під час проведення досудового розслідування, не здобуто даних у винного діяння невстановленої особи, оскільки відсутня достатня кількість свідків для доведення вини особи в суді , що у свою чергу не забезпечує достатності доказів для встановлення складу кримінального правопорушення внаслідок цього відсутні матеріали для подальшого проведення досудового розслідування і в свою чергу є відсутність доказів для доведення вини особи в суді і тягне за собою закриття кримінального провадження у порядку п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно п.п. 1-2 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, а згідно частини другої даної статті доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
У відповідності до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст.2, 284 КПК України).
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до п. 111 рішення Європейського Суду з прав людини від 22 лютого 2005 р. у справі «Новоселець кий проти України» суд вказав, що прокуратура є державним органом правової держави, діяльність якого сприяє здійсненню правосуддя, і у випадку недотримання зобов`язань, покладених на цей орган, права, гарантовані Конвенцією, були б позбавлені їх "конкретного та ефективного сенсу. Одне з таких зобов`язань передбачає те, що сторона, яка постраждала, може сподіватись на уважний та ретельний розгляд її скарг, (див., mutatis mutandis, вищезазначена рішення Суругіу, § 65; також як рішення Руіс Торіа і Хіро Балані п. Іспанії від 9 грудня 1994 року, в серії А № 303 - и 303-В, стор. 12, § 29, та п.п. 29-30, § 27).
Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
При дослідженні матеріалів кримінального провадження № 0000227 від 05.08.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, встановлено, що в рамках даного кримінального провадження відібрано пояснення від ОСОБА_4 , його матері ОСОБА_3 .. Окрім того матеріали кримінального провадження містять протокол допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , протокол допиту свідка ОСОБА_8 , протокол допиту малолітнього свідка ОСОБА_9 . Покази яких між собою узгоджуються.
Разом із тим матеріали кримінального повадження містять і постанову про призначення судово-мединої експертизи з метою з`ясування наявних у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тілесних ушкоджень та їх характер. Однак відсутній висновок призначеної експертизи.
Так, при дослідженні матеріалів кримінального провадження встановлено, що інспектором СД СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області не допитано осіб на яких вказано у заяві потерпілої сторони, як на таких, що спровокували конфлікт, а також не допитано особу яка за показами потерпілого нанесла неповнолітньому тілесні ушкодження.
Щодо відсутньої необхідної кількості свідків, то слідчий вважає за необхідне вказати, на те, що згідно ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Тобто, обов`язок доказування лежить саме на інспекторі та потерпілому, однак враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що дізнавачем-інспектором не вжито достатньо заходів для повного та всебічного дослідження обставин справи, а також встановлення об`єктивної істини у справі.
В порушення вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, в постанові, що оскаржується, слідчим (дізнавачем) не надано оцінки отриманим в ході досудового розслідування доказам, не наведено мотивів прийняття рішення про закриття кримінального провадження з посиланням на отримані докази.
Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях невстановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і при цьому не визначено, які саме з його елементів (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в даному випадку.
Крім цього, на переконання слідчого судді постанова дізнавача-інспектора, є немотивованою, у вказаній постанові не обґрунтовано підстави прийнятого рішення про закриття провадження, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Зокрема мотивувальна частина постанови містить лише розкриття змісту ч. 1 ст. 125 КК України.
Дізнавачем-інспектором у постанові не наведено жодної очевидної та підтвердженої матеріалами провадження підстави закриття кримінального провадження, а також відсутні посилання на встановлені фактичні обставини, що стали такими підставами. Належної правової оцінки щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину та мотивацією з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування, у постанові слідчого не наведено.
Отже, постанова інспектора про закриття кримінального провадження належним чином не вмотивована і не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.
Аналізуючи в сукупності вказані докази, можна дійти висновку, що висновок судово-медичної експертизи підтверджує покази потерпілого.
В той же час, дізнавач-інспектор закриваючи провадження за відсутністю в діях невстановленої особи складу кримінального правопорушення, не спростував вказані докази та не провів їх належний аналіз.
Доводи викладені скарзі не спростовано в судовому засіданні, тому, вказані у скарзі обставини свідчать про неповноту досудового розслідування, в результаті чого постанова про закриття кримінального провадження винесене дізнавачем передчасно.
Усунути вказані істотні порушення можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання вимог кримінального процесуального закону щодо проведення повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження.
У даному випадку інспектором необхідно проаналізувати кожен здобутий ним доказ у кримінальному провадженні у контексті доведеності чи не доведеності складу в діяннях особи кримінального правопорушення, щодо якого проводиться досудове розслідування.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначене вказує на передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження не вбачається всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.
Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора може бути, в тому числі про скасування рішення слідчого чи прокурора.
З наведених підстав, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження та його направлення для продовження досудового розслідування, під час якого необхідно ретельно виконати вимоги, передбачені КПК України.
Керуючись ст.ст.303,305,306,307,309,376 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВ :
Скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на постанову інспектора СД Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 28 вересня 2020 року - задовольнити.
Скасувати постанову інспектора СД Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 28 вересня 2020 року, внесеного до ЄРДР № 0000227 від 05.08.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1