УХВАЛА
Іменем України

04.11.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши внесене слідчим СВ Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000752, зареєстрованого 02.11.2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 клопотання про арешт майна та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Слідча ОСОБА_3 звернулася із указаним клопотанням, в якому послалася на те, що 01.11.2020 на трасі Житомир-Чернівці, поблизу с. Буки Житомирського району, у ОСОБА_5 було виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1 , яке має ознаки підробки.
Відомості за даним фактом 02.11.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Як слідує зі змісту клопотання, 01.11.2020 в ході проведення огляду місця події був вилучений автомобіль «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_6 проживає: Poznan Osiedle Orla Bialego 7/2, за кермом автомобіля був ОСОБА_5 , проживає: АДРЕСА_1 .
Постановою 02.11.2020 вказаний транспортний засіб «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженні.
Підставою для накладення арешту є, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 171 КПК України, необхідність збереження речового доказу у даному кримінальному провадженні, а мета проведення судових експертиз, а саме судово-технічної експертизи документа та судово-трасологічної експертизи.
Посилаючись на необхідність збереження речових доказів, положення ст.ст. 170, 171 КПК України, завдання арешту майна, а також з метою проведення у кримінальному провадженні судових експертиз,слідчий за погодженням із прокурором просять накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та автомобіль «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_5 та власником якого є ОСОБА_6 , а також тимчасово позбавити ОСОБА_6 , ОСОБА_7 можливості відчуження, розпорядження та використання вищевказаним майном.

Слідча та володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Слідча ОСОБА_3 направила заяву про розгляд клопотання у її відсутність, вимоги клопотання підтримує та просить їх задовольнити. Натомість представник володільця майна адвокат ОСОБА_8 у заяві про розгляд клопотання у свою відсутність просив клопотання задовольнити частково, а саме відмовити в частині заборони користування та розпорядження автомобілем.
Згідно із ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Вивчивши й дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Як вбачається із витягу з кримінального провадження №0000752 від 02.11.2020 року, Житомирським РВП Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування за фактом виявлення ознак підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України.

На підставі протоколу огляду місця події, складеного слідчим СВ Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 01.11.2020, вилучені автомобіль «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Постановою слідчої СВ Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 02.11.2020 виявлені та вилучені в ході огляду місця події 01.11.2020 року автомобіль «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому, за змістом ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, правової кваліфікації кримінального правопорушення, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування найменш обтяжливого способу арешту майна слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання частково, наклавши арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та на автомобіль марки «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1 . На автомобіль слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт виключно в частині заборони відчуження указаного транспортного засобу.

У відповідності до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
Накласти арешт на автомобіль «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1 , володільцем якого є ОСОБА_5 , в частині заборони відчуження указаного транспортного засобу.

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000752, та/або відповідальних працівників за місцем зберігання вказаного транспортного засобу, повернути ОСОБА_5 автомобіль марки «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Зобов`язати ОСОБА_5 надавати безперешкодний доступ до автомобіля марки «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1 ,у разі необхідності проведення з використанням вказаного транспортного засобу будь-яких процесуальних, слідчих дій під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.
В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1