Провадження №: 1-кс/755/5195/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2020 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0005645 від 10 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

слідчий Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на його відчуження.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що у провадженні слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0005645 від 07.11.2020 року з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала заява провідного юрисконсульта КП «Керуючої компанії обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» ОСОБА_5 , яка свідчить про незаконне привласнення квартири розташованої за адресою АДРЕСА_2 . Дана квартира згідно ордеру № 001794 від 13.12.2005 року належала ОСОБА_6 , місце знаходження якого на даний час невідоме.

Так, згідно зібраних матеріалів є підстави вважати, що громадянин ОСОБА_7 скориставшись тим, що ОСОБА_8 тривалий час у належній йому квартирі не проживає, підробив свідоцтво про право власності від 02.04.2004 року виданий Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва та 24.07.2020 року, у приватного нотаріуса ОСОБА_9 оформив дану квартиру на своє ім`я. У подальшому, ОСОБА_7 , 15.09.2020 року уклавши договір купівлі продажу квартири №1758, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10 , переоформив дану квартиру на ОСОБА_11 .

Наведені вище обставини свідчать про незаконний продаж квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою недопущення здійснення подальшого відчуження об`єкту нерухомості, який являється речовим доказом у кримінальному провадженні, на даний час виникла необхідність в накладенні арешту на об`єкт житлової нерухомості, квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на об`єкт житлової нерухомості, квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , договір купівлі продажу № 1758 від 15.09.2020, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 .

Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 10 листопада 2020 року, об`єкт житлової нерухомості, квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_11 та визнана речовим доказом.

За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження № 0005645 від 10 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування клопотання, слідчий посилається на те, що арешт майна накладається з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Слідчий у судовому засіданні заявлені у клопотанні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, заслухавши слідчого, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно частини другої цієї статті КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у наведених випадках, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно за сукупності даних розслідуваного злочину, відповідає вимогам ст. 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Постановою слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 10 листопада 2020 року визнано речовим доказом об`єкт житлової нерухомості, квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_11 .

У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, ст. 175, ст. 309, 372, ст. 392, ст. 532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на його відчуження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: