Єдиний унікальний номер справи № 362/450/20 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3221/2020 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції під час трансляції з Державної установи «Київський слідчий ізолятор»,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2020 року ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, з 27 липня 2020 року до 25 вересня 2020 року включнов Державній установі «Київський слідчий ізолятор».
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції оцінюючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, особу обвинуваченого, який проживає за однією адресою (хоча і в різних домоволодіннях) з потерпілою та свідками у кримінальному, а також з метою запобігання ризиків, визначених п. 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати встановленню істини по справі, впливу на потерпілу, свідків у провадженні, які є неповнолітніми, дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою не врахував дані про його особу, а саме, задовільну характеристику з місця проживання, наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружини, а також характеризуючих даних потерпілої та її показань в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчившиматеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали судомпершої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини за яких таке продовження можливе.
Так, судом першої інстанції, були заслухані пояснення прокурора, представника потерпілої, обвинуваченого та його захисника, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, належним чином врахував суспільну небезпеку кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 , дані, що характеризують особу обвинуваченого та обґрунтовано встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду та запобігти ризикам, передбаченим п. 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості перешкоджати встановленню істини по справі та впливу на потерпілу та свідків у провадженні, які є неповнолітніми.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування у обвинуваченого ОСОБА_6 ризиків, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 в цій частині є безпідставними.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом першої інстанції при продовженні строку тримання під вартою не було враховано дані про його особу, зокрема задовільну характеристику з місця проживання та наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей і дружини, то на переконання колегії суддів вони не заслуговують на увагу, оскільки рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також слід зазначити, що згідно матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу, а відтак доводи обвинуваченого щодо наявності у нього на утриманні дітей та дружини, колегія суддів до уваги не бере, крім того наявність задовільної характеристики з місця проживання, жодним чином не спростовує наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не може бути самостійною підставою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неврахування судом першої інстанції пояснень, наданих в судовому засіданні потерпілою, оскільки під час розгляду питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого обставини кримінального правопорушення не досліджуються та оцінка доказам не надається.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший більш м`який запобіжний захід, має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4