печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження внесеного 10.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001100 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

07.12.2020 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , в якому останній просить накласти арешт на ноутбук марки «LENOVO 81HL», с/н НОМЕР_1 , який вилучено 04.12.2020 під час обшуку в приміщенні ТОВ «ПЛК ГРУП» за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 11.
Одночасно при зверненні з даним клопотанням прокурор просить слідчого суддю поновити строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на ноутбук марки «LENOVO 81HL», с/н НОМЕР_1 , який вилучено 04.12.2020 під час обшуку в приміщенні ТОВ «ПЛК ГРУП» за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 11.
Мотивуючи подане клопотання прокурор вказує, що Встановлено, що службові особи митного посту «Одеса» за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходиться відділ митного оформлення № 2 «АвтоХаб» у період 2019-2020 рр., діючи в інтересах юридичних осіб, під час формування митних декларацій на автомобілі, свідомо вносять в них недостовірні відомості щодо реального року випуску транспортних засобів, в результаті чого транспортні засоби розмитнюються та в подальшому проходять державну реєстрацію роком придбання (модельним роком), а не роком виготовлення транспортного засобу, що суттєво впливає на його вартість та розмір сплати акцизного збору під час митного оформлення.

Вказана діяльність полягає у підроблені та подальшій подачі недостовірних документів (інвойсів, зовнішньоекономічних договорів) суб`єктами зовнішньо - економічної діяльності ТОВ «Автокар» (), ТОВ «Мотор-Трейд» (), ПП «Едванс» (), ТОВ «ПЛК Груп» (), ТОВ «Одемара» (), ТОВ «Одемара-Інтер» (), ТОВ «Украмарин» () за попереднім узгодженням з службовими особами ВМО № 2 митного посту «Одеса» Державної митної служби України.

Встановлено, що 26.08.2020 ТОВ «Автокар» () до митного оформлення подана декларація UA 500030/2020/507112 щодо митного оформлення транспортного засобу BMW X5 VIN: НОМЕР_2 , рік виготовлення 2020 в режимі імпорт-40, до якої декларантом подано завідомо підроблені інвойс та коносамент.

Відповідно до розділу № 31 декларації митному оформленню підлягає транспортний засіб 2020 року модельного року та року випуску, однак відповідно до інформації наявної на сайті аукціону де здійснено продаж, вищевказаний автомобіль виготовлений у 09 місяці 2019 року, що підтверджується табличкою з VIN - кодом автомобіля.

Встановлено, що митні платежі за вказаний автомобіль 2019 року становлять 13 тис. 378 дол. США, однак відповідно до декларації сума платежів за автомобіль 2020 року випуску становила 13 тис. 130 доларів США, в результаті чого сума несплати до держаного бюджету становить близько 7000 гривень.

Також 06.05.2020 ПП «Едвансс» () до органів митного оформлення подана декларація UA 500500/2020/232611 щодо митного оформлення транспортного засобу TOYOTA SEQUOIA VIN: НОМЕР_3 , рік виготовлення 2019 в режимі імпорт-40, до якої декларантом подано завідомо підроблені інвойс та коносамент.

Відповідно до розділу № 31 декларації митному оформленню підлягає транспортний засіб 2019 року модельного року та року випуску, однак відповідно до інформації наявної на сайті аукціону де здійснено продаж, вищевказаний автомобіль виготовлений у 12 місяці 2018 року, що підтверджується табличкою з VIN - кодом автомобіля.

Встановлено, що митні платежі за вказаний автомобіль 2018 року становлять 17 тис. 331 дол. США, однак відповідно до декларації сума платежів за автомобіль 2019 року випуску становила 16 тис. 522 доларів США, в результаті чого сума несплати до держаного бюджету становить 21 824 гривень.

Також встановлено, що 03.06.2020 ТОВ «Мотор Трейд» () до митного оформлення подана декларація №UA500500/2020/240725 щодо митного оформлення транспортного засобу MERCEDES-BENZ GLC63 VIN: НОМЕР_4 , рік виготовлення 2020 в режимі імпорт-40, до якої декларантом подано завідомо підроблені інвойс та коносамент.

Відповідно до розділу № 31 декларації митному оформленню підлягає транспортний засіб 2020 року модельного року та року випуску, однак відповідно до інформації наявної на сайті аукціону де здійснено продаж, вищевказаний автомобіль виготовлений у 07 місяці 2019 року, що підтверджується табличкою з VIN - кодом автомобіля.

Встановлено, що митні платежі за вказаний автомобіль 2019 року випуску становлять 16 тис. 280 дол. США, однак відповідно до декларації сума платежів за автомобіль 2020 року становила 16 тис. 280 доларів США, в результаті чого сума несплати до держаного бюджету становить близько 1230 гривень.

06.05.2020 ТОВ «ПЛК Груп» () до органів митного оформлення подана декларація UA 500500/2020/228014 щодо митного оформлення транспортного засобу Hyundai Sonata VIN: НОМЕР_5 в режимі імпорт-40, до якої декларантом подано завідомо підроблені інвойс та коносамент.

Відповідно до розділу № 42 декларації митному оформленню підлягає вищевказаний транспортний засіб митна вартість якого складає 2344 дол. США, однак відповідно до інформації на сайті аукціону митна вартість складає 7762 дол. США (вартість автомобіля та витрат на транспортування) і митні платежі мають складати 3978 дол. США, хоча в декларації зазначена сума 2300 дол. США.

Таким чином, сума несплаченого до бюджету платежу становить 1678 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на час оформлення митної декларації становить 45 645 грн.

Також, 14.08.2020 службовими особами ТОВ «Украмарин» () подано декларацію 500030/2020/503721 щодо митного оформлення транспортного засобу FORD FOCUS VIN: НОМЕР_6 .

Так, під час митного оформлення транспортного засобу FORD FOCUS VIN: НОМЕР_6 службовими особами ТОВ «Украмарин» надано інвойс №327822 від 26.05.2020 з ознаками підробки, на якому розміщено мокру печатку компанії Lion Transatlantic LLC Kearny Ney Jersey, хоча бенефиціаром та емітентом згідно договору на постачання транспортного засобу виступало ТОВ «Лион Моторс Групп» яке зареєстроване в Грузії. Окрім того інвойс виданий ТОВ «Лион Моторс Групп» 18.06.2020 на послуги доставки транспортного засобу має порядковий №287145 що з урахуванням інвойсу від 26.05.2020 не відповідає дійсності та свідче про його підробку. Також на інвойсі розміщено печатку компанії Lion Transatlantic LLC Kearny Ney Jersey, хоча бенефіціаром та емітентом згідно договору на постачання транспортного засобу виступало ТОВ «Лион Моторс Групп».

Вказані дії вищевказаних суб`єктів зовнішньо - економічної діяльності та службових осіб ВМО № 2 митного посту «Одеса» Державної митної служби України є систематичними та стали наслідком несплати до державного бюджету передбачених законодавством митних платежів.

03.12.2020 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (757/52156/20-к) проведено обшук за місцем знаходження ТОВ «ПЛК ГРУП» за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 11.

В ході проведення обшуку крім речей та документів зазначених в ухвалі слідчого судді на проведення обшуку в за місцем знаходження ТОВ «ПЛК ГРУП» також був вилучений ноутбук марки «LENOVO 81HL», с/н НОМЕР_1 з виявленими на ньому документам, щодо ввезення в Україну автомобілів з за кордону та їх митного оформлення.

Вилучений ноутбук має значення речового доказу у кримінальному провадженні № 001100 від 10.11.2020 у зв`язку з чим 04.12.2020 прийнято рішення про визнання його речовим доказом.

Прокурор вказав, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, та є речовими доказами, а відтак наявна необхідність у його арешті з метою забезпечення збереження.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.
У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор через канцелярію суду подав заяву, в якій просив провести розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник володільця майна до судового засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, заяв, клопотань о суду не подано.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття учасників розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Судовим розглядом встановлено, що Офісом Генерального прокуратура України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001100 від 10.11.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.
03.12.2020 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (757/52156/20-к) проведено обшук за місцем знаходження ТОВ «ПЛК ГРУП» за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 11.

В ході проведення обшуку крім речей та документів зазначених в ухвалі слідчого судді на проведення обшуку в за місцем знаходження ТОВ «ПЛК ГРУП» також був вилучений ноутбук марки «LENOVO 81HL», с/н НОМЕР_1 з виявленими на ньому документам, щодо ввезення в Україну автомобілів з за кордону та їх митного оформлення.

Вилучений ноутбук має значення речового доказу у кримінальному провадженні № 001100 від 10.11.2020 у зв`язку з чим 04.12.2020 прийнято рішення про визнання його речовим доказом.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Судовим розглядом встановлено, що обшук, під час якого було вилучено майно та на арешті якого на даний час наполягає сторона обвинувачення, був проведений 03.12.2020, а з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна прокурор звернувся до суду 07.12.2020, що свідчить про порушення строку на звернення до суду з даним клопотання та відповідно недотримання вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.
Так, в розрізі порушеного питання про поновлення строку на звернення до слідчого судді з даним клопотанням, слід виходити з наступного.
Відповідно до ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотання про поновлення строку на звернення з даним клопотанням про накладення арешту, приймає доводи сторони обвинувачення, що у зв`язку з великим обсягом виконаних слідчих та процесуальних дій на території Дніпропетровської області по даному кримінальному провадженню, процесуальні строки було пропущено та на даний час виникла необхідність у поновлені процесуальних строків.
З огляду на зазначені вимоги закону та вставнолені обставини слідчий суддя приходить до висновку про необхідність поновлення строку на звернення слідчого до слідчого судді з даним клопотанням.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає за доцільне, для ефективного розслідування з метою збереження речових доказів накласти арешт на вказане майнор.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Поновити строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на ноутбук марки «LENOVO 81HL», с/н НОМЕР_1 , який вилучено 04.12.2020 під час обшуку в приміщенні ТОВ «ПЛК ГРУП» за адресою:м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 11.

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на ноутбук марки «LENOVO 81HL», с/н НОМЕР_1 , який вилучено 04.12.2020 під час обшуку в приміщенні ТОВ «ПЛК ГРУП» за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 11

Заборонити працівникам ТОВ «ПЛК ГРУП» та іншим особам користуватися та розпоряджатися ноутбуком марки «LENOVO 81HL», с/н НОМЕР_1 , який вилучено 04.12.2020 під час обшуку в приміщенні ТОВ «ПЛК ГРУП» за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 11.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту/відмову у ньому може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1