Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6505/20
Провадження № 1-кс/711/2191/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 , внесене в кримінальному провадженні № 0000041 від 19.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 , внесеним в кримінальному провадженні № 0000041 від 19.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання вказує, що слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження №0000041 від 19.08.2020 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, по факту самовільного заняття земельних ділянок на території Катеринопільського та Лисянського районів Черкаської області.

Так, відповідно до заяви ГО «Сила. Захист. Честь.» були самовільно зайняті під вирощування сільськогосподарської культури ряд земельних ділянок в адміністративних межах с. Журжинці та с. Хижинці Лисянського району.

За даним фактом СУ ГУНП в Черкаській області розпочато розслідування кримінального провадження № 0000233 від 21.08.2020 року за ч. 2 ст. 197-1 КК України.

До Звенигородської місцевої прокуратури надійшли матеріали перевірки УСБУ в Черкаській області щодо використання особами земельних ділянок державної форми власності (землі запасу історико-культурного призначення), які розташовані на території Лисянського району, Черкаської області, без правовстановлюючих документів всупереч встановленому порядку, чим завдано державі значної шкоди.

За даним фактом Лисянським відділом Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області розпочато розслідування кримінального провадження №0000041 від 19.08.2020 року за ч. 2 ст. 197-1 КК України. В подальшому підслідність у даному кримінальному провадженні визначено за СУ ГУНП в Черкаській області.

На теперішній час кримінальні провадження № 0000041 та № 0000233 об`єднано під єдиним реєстраційним номером 0000041.

Відповідно до вивідки Лисянського відділу ГУ Держгеокадастру від 01.09.2020 року земельна ділянка в адміністративних межах с. Журлинці Лисянського району Черкаської області :04:001:0598, площею 4,7000 га знаходиться у державній власності, не передана у постійне користування а належить до земель історико-культурного призначення. Крім того, відповідно до акту пошкодження об`єкту (пам`ятки) культурної спадщини від 26.06.2020 року, на вказаній земельній ділянці знаходиться пам`ятка археології національного значення, Городище IX-IV ст. до н.е., реєстровий номер №230025-Н. Вказана земельна ділянка засіяна посівами сільськогосподарської культури соя.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дана земельна ділянка находиться у державній власності (Лисянська районна державна адміністрація), у постійне користування зазначена земельна ділянка не передана.
Також вказує, що зазначена земельна ділянка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.
10.09.2020 року на підставі ухвали слідчого судді про проведення огляду від 10.09.2020 року розпочато огляд земельної ділянки :04:001:0598, площею 4,7000 га, в ході якого за допомогою техніки ФОП ОСОБА_6 , здійснено збір врожаю сої на зазначеній земельній ділянці вагою 400 кг, вилучено його та 11.09.2020 року зазначене насіння передано на відповідальне зберігання СТОВ «МТС Морал».
На теперішній час зазначений врожай сої визнано у кримінальному провадженні речовим доказом в порядку ст. 98 КПК України, так як є достатні підстави вважати, що воно набуте кримінально протиправним шляхом, а саме внаслідок самовільного заняття земельної ділянки історико-культурного призначення.

Також вказує, що слідча дія, проведення якої здійснювалося на території Лисянського району Черкаської області, була закінчена 11.09.2020 року о 00 год. 37 хв.
12.09.2020 року та 13.090.2020 року є неробочими днями (субота, неділя), тому подати слідчому судді клопотання про арешт майна проведення у строки, визначені ст. 171 КПК України, не виявилося можливим.
Також вказує, що підставою для накладення арешту на майно є його збереження, як речового доказу у справі.

Враховуючи викладене, арешт майна (насіння сої вагою 400 кг) викликаний необхідністю забезпечення збереження речових доказів. На теперішній час встановити власника майна не представилось можливим.

А тому, з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення збереження речових доказів, просить: поновити пропущений з поважних причин строк на звернення з таким клопотанням; накласти арешт на насіння сої вагою 400 кг, яке зібране 10.09.2020 року з земельної ділянки в адміністративних межах с. Журжинці Лисянського Черкаської області :04:001:0598, площею 4,7000 га, із забороною розпоряджатися будь-яким чином цим майном.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити. При цьому, просив врахувати, що строк на звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно був пропущений з поважних причин, оскільки слідчі дії проводилися на території Лисянського району Черкаської області та були завершені 11.09.2020 року о 00 год. 37 хв. Наступні дні були вихідними, тому орган досудового розслідування і не міг своєчасно звернутися до суду із таким клопотанням. Просив поновити такий строк та накласти арешт на насіння сої, вагою 400 кг, яке зібране 10.09.2020 року із земельної ділянки в адміністративних межах с. Журжинці Лисянського Черкаської області :04:001:0598, площею 4,7000 га, із забороною розпоряджатися будь-яким чином цим майном.

В судове засідання, гр. ОСОБА_7 , який згідно матеріалів вищевказаного кримінального провадження здійснив самозахват земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0598, площею 4,7000 га, не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду клопотання повідомлявся в установленому законом порядку. Крім того, в судове засідання не з`явився і представник Лисянської районної державної адміністрації, не повідомивши суд про причину неявки.
Заслухавши пояснення слідчого ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів клопотання СУ ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 від 19.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України (самовільне зайняття земельних ділянок в охоронних зонах).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно від 10.09.2020 року № 223371200 вказана земельна ділянка кадастровий номер :04:001:0598 перебуває в державній власності (власник Лисянська районна державна адміністрація).
Як вбачається з Акту пошкодження об`єкту (пам`ятки) культурної спадщини від 26.06.2020 року відповідно до Публічної кадастрової карти земельна ділянка з кадастровим номером №:04:001:0598, площею 4,7000 га знаходиться в адміністративних межах Журжинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області, в межах пам`ятки археології національного значення, городища IX-IV ст. до н.е., реєстровий номер №230025-Н. На момент обстеження вказана земельна ділянка засіяна соєю. Внаслідок сільськогосподарського обробітку руйнується культурний шар пам`ятки по всій площі ділянки, у тому числі частина внутрішнього валу довжиною близько 600 м. та шириною близько 5 м.
В даному кримінальному провадженні 10-11.09.2020 року, на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.09.2020 року, був проведений огляд земельної ділянки :04:001:0598, в ході якого за допомогою техніки ФОП ОСОБА_6 , здійснено збір врожаю сої на вказаній земельній ділянці, вагою 400 кг, та вилучено його. Як зазначає слідчий вказане насіння сої 11.09.2020 року передано на відповідальне зберігання СТОВ «МТС Морал».
Постановою слідчого від 11.09.2020 року насіння сої у кількості 400 кг, яке зібране в ході проведення огляду 10.09.2020 року із земельної ділянки в адміністративних межах с. Журжинці Лисянського району з кадастровим номером :04:001:0598, площею 4,7000 га визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000041 від 19.08.2020 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звукові відеозаписи, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилученні речі та документи які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносять до предметів, які вилучені законно з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно до п.п. 1-4 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч.ч 1, 2 ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти з метою забезпечення його зберігання, як речового доказу у справі.

Суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання про накладення арешту на майно насіння сої, вагою 400 кг, яке зібране 10.09.2020 року із земельної ділянки в адміністративних межах с. Журжинці Лисянського району Черкаської області кадастровий номер :04:001:0598, площею 4,7000 га, під час огляду вищевказаної земельної ділянки на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.09.2020 року, слідчий суддя враховує наступне.

Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При цьому слідчий суддя визнає, що вилучене насіння сої є об`єктом кримінально - протиправних дій, а отже і речовим доказом, оскільки самовільне зайняття земельної ділянки було здійснено саме з метою вирощування останнього.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Разом з тим, слідчий суддя враховує і вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України відповідно до якої клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої сторони ухвалою слідчого судді, суду.

Зазначені процесуальні строки органом досудового розслідування не були дотриманні, враховуючи що огляд місця події, а саме земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0598 проводився в Лисянському районі Черкаської області, в ході якого було зібране та вилучене насіння сої, і такий огляд був закінчений 11.09.2020 року в нічний час о 00.37 год. Наступні дні 12-13.09.2020 року були вихідними днями. Тому, слідчий суддя вважає, що строк звернення до суду з даним клопотанням був пропущений з об`єктивних на те підстав, а тому підлягає поновленню.

За таких підстав, враховуючи вищезазначені положення КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на насіння сої, вагою 400 кг, яке зібране 10.09.2020 року із земельної ділянки в адміністративних межах с. Журжинці Лисянського району Черкаської області кадастровий номер :04:001:0598, площею 4,7000 га, із забороною розпоряджатися будь-яким чином цим майном, з метою його збереження, як речового доказу.

За таких підстав, клопотання слідчого про арешт майна підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 3, 107, 113, 131, 132, 167, 170-172, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання слідчого задовольнити.

Поновити строк для подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000041 від 19.08.2020 року.

Накласти арешт на насіння сої, вагою 400 кг, яке зібране 10.09.2020 року із земельної ділянки в адміністративних межах с. Журжинці Лисянського району Черкаської області кадастровий номер :04:001:0598, площею 4,7000 га, із забороною розпоряджатися будь-яким чином цим майном.

Копію ухвали направити слідчому, в провадженні якого знаходиться справа, прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду на протязі п`яти днів з моменту її проголошення.
Повний текст ухвали проголошений 07.10.2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1