Номер провадження: 11-кп/813/2089/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0004465 від 21.08.2019 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою районного суду продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 27.10.2020 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Броска, Ізмаїльського районну, Одеської області, не одруженого, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, в силу ст. 89 КК України,-

та

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Татарбунари, Одеської області, не одруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого, -
обвинувачених у кримінальному провадженні №0004465 від 21.08.2019 року, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.187 КК України.
З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що в Приморському районному суді м. Одеси перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.187 КК України.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2020 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_11 та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , строком до 27.10.2020 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, районний суд врахувавши дані про осіб обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчиненні двох злочинів, у тому числі особливо тяжкого злочину та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу не перестали існувати, а саме переховування від суду, незаконний вплив на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадження та прийшов до висновку про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної поведінки останніх.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 подали апеляційні скарги, в яких кожен окремо просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою застосувати до обвинувачених запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт. Захисники посилаються на безпідставність продовження строку тримання під вартою, зазначаючи при цьому на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також стверджують про недотримання судом положень ст.28 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача; захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційні скарги та просили їх задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційних скарг та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Апеляційний розгляд проведено за відсутністю обвинувачених, які не заявляли клопотання про розгляд справи в їх присутності, а їх інтереси представлені захисниками.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК)передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

Для забезпечення перевірки законності та обґрунтованості тримання обвинувачених під вартою, суд вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у порядку, передбаченому для оскарження ухвали районного суду про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

За змістом ст. 331 КПК до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , районний суд виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинувачених.

З наданих апеляційному суду матеріалів убачається, що на стадії розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , останні обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.187 ККУкраїни.

Мотивуючи не можливість застосування до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що раніше доведені ризики не знизились і не відпали.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість пред`явленого на даній стадії судового розгляду обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також існування ризиків, а саме: обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, вчинити вплив на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, виправдовуютьпродовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно останніх, та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду та наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як районним судом, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК, та з урахуванням наявності обвинувачення у скоєні останніми кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.187 КК, необхідністю проведення судового розгляду та запобігання ризикам можливого переховування обвинувачених від суду, у районного суду існували підстави для продовження строку тримання обвинувачених під вартою, а тому суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

У судовому засіданні апеляційного суду, сторона захисту вказувала на той факт, що кримінальне провадження вже рік перебуває на стадії підготовчого судового засідання, а обвинувачені утримуються під вартою. Даний факт стороною обвинувачення не заперечувався.

Вказані доводи сторони захисту апеляційний суд визнає слушними, а тому враховуючи те, що обвинувачені досить тривалий час перебувають під вартою, а судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочатий, апеляційний суд вважає за необхідне звернути особливу увагу районного суду на положення ст.8 Конституції України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз практики Європейського суду щодо тлумачення положення «розумний строк» свідчить: в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» Суд роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б не природно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У розумінні Європейського суду для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.

Аналіз наданих апеляційному суду копій матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , пояснень захисників та прокурора, свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції більше року, але підготовче судове засідання ще не проведено та питання про призначення обвинувального акта до судового розгляду судом не вирішено. При цьому, протягом цього часу обвинувачені тримаються під вартою.

Доводи прокурора про те, що провести підготовче судове засідання не виявляється можливим у зв`язку з неявкою потерпілих, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки неявка потерпілого, який в належний спосіб повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не є перешкодою для прийняття рішення про проведення судового засідання за відсутності потерпілого.

Апеляційної суд звертає увагу прокурора та районного суду, що у разі створення районним судом всіх умов для реалізації права особи на доступ до правосуддя, а в даному випадку здійснення належного повідомлення потерпілого про судовий розгляд, суд має оцінювати таку поведінку потерпілого, зокрема неприбуття за викликом до суду, або зміна місця проживання без повідомлення про це суду та сторони обвинувачення, як небажання потерпілого особисто прийняти участь в розгляді справи.
Апеляційний суд вважає, що вказане кореспондується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За таких умов, районному суду, крім виконання вимог процесуального закону щодо виклику потерпілого, слід враховувати положення ст.28 КПК, якими регламентовано розумність строків, оскільки обвинувачені, які в даній справі досить тривалий час утримується під вартою, не можуть бути залежними від небажання потерпілого з`явитися до суду, що фактично, в даному випадку, є єдиною підставою для відкладення розгляду справи.

З огляду на зазначене, апеляційний суд звертає увагу районного суду, що у разі неможливості виклику потерпілого за адресою, яка була надана останнім на стадії досудового розслідування слідчому та прокурору, або неявки потерпілого, який у передбаченому законом порядку повідомлений про судовий розгляд, суд має розцінювати таку поведінку потерпілого, як недотримання ним вимог ст.57 КПК.

З урахуванням встановлений обставин, апеляційний суд вважає встановлену тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч.4 ст.28, ч.1 ст.318 КПК, може потягти за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2020 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст.28, ч.1 ст.318 КПК, щодо розумності строку розгляду кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3