У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2020 рокуСправа № 634/449/20 Провадження № 1-кп/634/171/20

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в смт Сахновщина Харківської області кримінальне провадження №0000468 від 22 листопада 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.1 ст. 309, ч. 1 ст.152, ч.1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Сахновщинського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження №0000468 від 22 листопада 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.1 ст. 309, ч. 1 ст.152, ч.1 ст. 122 КК України.
Прокурором в судовому засіданні заявлено письмове клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на строк 60 діб.
В обґрунтування клопотання зазначено, що підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала наявність сукупності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_4 , після вчинення злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, може переховуватися від органів досудового розслідування, або суду з метою уникнення кримінального покарання. Незаконно впливати на свідка ОСОБА_6 , та потерпілу ОСОБА_7 , шляхом погроз, умовлянь пропозицій з метою уникнення кримінальної відповідальності так, як свідок ОСОБА_6 є його співмешканка та вони проживають в одному будинку, потерпіла ОСОБА_7 є сусідкою де проживає обвинувачений. Вчинити інші кримінальні правопорушення так як раніше неодноразово судимий за злочини та перебував в місцях позбавлення волі та може скоювати в подальшому аналогічні злочини.
Крім того, в клопотанні зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до характеристик, показів свідків є особою яка не працює, вживає наркотичні засоби і за період їх вживання не звертався до лікувальних закладів. Він притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних кримінальних правопорушень і після відбування покарання на шлях виправлення не став, знову обвинувачується в умисних кримінальних правопорушеннях, що свідчить про його суспільно-небезпечну поведінку до інших членів суспільства і підтверджується його протиправними діями сексуального характеру так і нанесенням тілесних ушкоджень.

На підставі викладеного, прокурор вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України не зникли та не зменшились, а тому до ОСОБА_4 не може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування зазначив, що ризики на які посилається прокурор в своєму клопотанні відпали, оскільки на даний час допитані всі потерпілі та свідки. тому ризик впливу на них відсутній. Щодо ризику переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення то це лише припущення прокурора. Також просив врахувати факт його перебування під вартою понад 7 місяців. При цьому в суді були досліджені докази наявність яких не доводить вину в скоєнні злочину по якому його обвинувачують. Також просив врахувати наявність постійного місце проживання, цивільну дружину та малолітню дитину, позитивну характеристику та міцні соціальні зв`язки за місцем свого постійного проживання. Крім того, послався на значне погіршення стану здоров`я.
Захисник ОСОБА_5 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та підтримав клопотання обвинуваченого та просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки прокурором недоведене існування заявлених у клопотанні ризиків, а обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, сім`ю та малолітню дитину. Крім того, зазначив, що потерпілі були допитані в судовому засіданні а іншим шляхом перешкоджати кримінальному провадженню він не має можливості, оскільки речові докази знаходяться в матеріалах кримінального провадження і вплинути на них обвинувачений не має можливості.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд приходить висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 10.07.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 06.09.2020 року.
Продовжуючи вказаний запобіжний захід, судом враховано, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.
Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Враховуючи фактичні обставини злочинів, які інкримінуються ОСОБА_4 , останній вчинив чотири злочини, один з яких відносяться до категорії злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, стосовно особи похилого віку, тому на думку суду у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та потерпілих.
До того ж обвинувачений до затримання проживав за одною адресою зі свідком ОСОБА_6 , вони були співмешканцями, що свідчить про наявність ризику здійснення незаконного впливу на неї, в разі обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того, вказаний свідок небула допитана по іншим епізодам пред`явленого обвинувачення.
Щодо ризику впливати на потерпілу то вказаний ризик є реальним, оскільки до затримання обвинувачений ОСОБА_4 проживав по сусідству з домоволодінням потерпілої. Крім того, під час допиту в суді потерпіла зазначила, що вона постійно отримує погрози від родичів обвинуваченого.
Що стосується доводів обвинуваченого про непричетності його до злочинів та оспорювання фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, суд не бере до уваги, оскільки зазначені обставини, будуть оцінені судом при ухвалені остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні.
Крім того, суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого щодо наявності постійного місце проживання, цивільної дружину та малолітньої дитини, позитивної характеристики та міцних соціальних зв`язків за місцем свого постійного проживання та значне погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки до суду не надана доказів на підтвердження вказаних обставин.
Також, посилання обвинуваченого на можливість проживання у домоволодінні своєї матері не підтверджено відповідними доказами.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 до затримання офіційно не був працевлаштований, отже він не має законних джерел для існування, тому може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також суд зазначає, що по кримінальному провадженню недопитані всі свідки сторони обвинувачення та недосліджені докази.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися, та не зменшилися.
За таких обставин суд не може визнати обґрунтованими доводи обвинуваченого та його захисника щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, зокрема на домішаній арешт, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.
Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, вчиненню інших кримінальних правопорушень а також впливу на свідків та потерпілих суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 на строк до 60 днів.
Тому суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню а у задоволенні клопотання обвинуваченого відмовляє.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 369, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 25 жовтня 2020 року, включно.
Розмір застави в сумі 40540 грн, визначений ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 07 лютого 2020 року, залишити без змін.
При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки невиконання покладених зобов`язань. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена в частини продовження заходу забезпечення кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Для обвинуваченого строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя: /підпис/
Копія вірна. Суддя: