провадження № 1-в/243/310/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

За участю

Секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Слов`янська заяву засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

В С Т А Н О В И В :

До Слов`янського міськрайонного суду звернувся засуджений ОСОБА_4 з заявою про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вироком суду від 18.01.2018 року його було засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. В той же час з 06.2017 року він перебував у СІЗО та був звільнений у 2019 року, строк перебування у СІЗО йому не було зараховано у строк відбуття покарання за вироком суду. На теперішній час він знаходиться в СІЗО №6 без запобіжного заходу, тому просить зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком суду від 18.01.2018 року та звільнити його з СІЗО, змінивши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід винесений Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області.

Засуджений ОСОБА_4 до суду доставлений не був, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, його неявка не є перешкодою у розгляд заяви.

Захисник адвокат ОСОБА_5 , до суду не з`явився, надав заяву про розгляд заяви засудженого за своєї відсутності, вимоги просить задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив у задоволенні заяви відмовити.

Суд, вислухавши прокурора, встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Так, відповідно до вироку Слов`янського міськрайонного суду від 18.01.2018 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Запобіжний захід, відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, за даним кримінальним провадженням не обирався.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою в резолютивній частині вироку зазначається, зокрема, початок строку відбування покарання та рішення про залік досудового тримання під вартою.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання вирішується судом під час ухвалення вироку, про що зазначається в його резолютивній частині.

Крім того, статтею 537 КПК України, передбачений перелік питань, які суд під час виконання вироків, має право вирішувати, а саме:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

У зв`язку з вищезазначеним, суд не має правових підстав, зараховувати строк перебування під вартою до строку покарання призначеного ОСОБА_4 за вироком від 18.01.2018 року, оскільки запобіжний захід останньому по розглянутому кримінальному провадженню не обирався, під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 під вартою не перебував.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Згідно до листа В.о. начальника ДУ Бахмутська установа виконання покарань (№6) Н-1940 від 03.09.2020 року, ОСОБА_4 17.07.2020 року, поміщений до державної установи Бахмутська установа виконання покарань (№6), для виконання вироку.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України, передбачено, що незалежно від наявності відповідного клопотання суд зобов`язаний розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку.

У зв`язку з чим, суд вважає, що питання застосування запобіжного заходу стосовно засудженого ОСОБА_4 повинен вирішувати суд, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження відносно останнього, тому у задоволені заяви в цій частині, також необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом семи суток з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1