Ухвала

Іменем України
22 грудня 2020 року

м. Київ
справа № 757/18070/18
провадження № 51-10577 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
скаржника ОСОБА_6 ,
розглянувши в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_6 про відвід колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

встановив:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 навказану ухвалу слідчого судді, оскільки зазначена ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Верховний Суд ухвалою від 28 грудня 2018 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року, оскільки відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) не вбачав підстав для задоволення касаційної скарги.
В подальшому ОСОБА_6 знову звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на вказану ухвалу слідчого судді від 24 вересня 2018 року з тих підстав, що 17 червня 2020 року Конституційний Суд України визнав такими, що є неконституційними положення частини 3 статті 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 липня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 навказану ухвалу слідчого судді від24 вересня 2018 року, оскільки зазначена ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

ОСОБА_6 заявляє відвід колегії суддів з тих підстав, що, на його думку, колегія суддів є упередженою і йому неправомірно відмовлено у задоволенні його касаційної скарги у 2018 році. Крім того, засуджений вказує, що не довіряє судді ОСОБА_3 , який на час розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_6 працював в Апеляційному суді Донецької області, а тому упереджено ставиться до розгляду його скарги.
Обговоривши заяву ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла висновку, що заявлений відвід не підлягає задоволенню, оскільки обставин, передбачених статтею 75 КПК, що виключають участь колегії суддів у вказаному провадженні за скаргою, у заяві не зазначено, а незгода особи, що подала касаційну скаргу, з прийнятими у кримінальному провадженні рішеннями не є підставою для відводу колегії суддів та виключення їх з участі у вказаному провадженні.
Посилання ОСОБА_6 на судове рішення у кримінальному провадженні (№263/14222/18), де головуючий та суддя ОСОБА_3 також приймали участь у його розгляді, не є підставою для відводу колегії суддів, оскільки ухвала відноситься до іншого провадження за скаргою, а саме оскарження судових рішень за результатами розгляду скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС першого СВ прокуратури Донецької області ОСОБА_7 від 24 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000053.
В цьому провадженніза скаргою (№757/18070/18) вирішується питання про правильність рішення апеляційного суду щодо ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) та ухвали Київського апеляційного суду від 03 липня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Між тим, слід зазначити, що відсутні підстави для задоволення відводу і судді ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_6 не навів належного доводів щодо його упередженості у розгляді його скарги, а посилання засудженого про те, що ОСОБА_3 працював в апеляційному суді в період часу, коли розглядалась кримінальна справа щодо ОСОБА_6 нічим невмотивовані та не обґрунтовані.
Також ОСОБА_6 , обґрунтовуючи свою недовіру суддям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначає, що ухвала касаційного суду про залишення його первинної касаційної скарги без руху є неправомірною та невмотивованою, однак такі підстави також не можуть слугувати приводом для відводу колегії суддів.
Тобто об`єктивних даних та обставин, які би викликали сумнів у неупередженості суддів немає.
На підставі викладеного, керуючись статтею 75 КПК, Суд
постановив:
У задоволенні заявленого ОСОБА_6 відводу колегії суддів Верховного Суду у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3