Справа № 463/9521/20
Провадження № 1-кс/463/5235/20
У Х В А Л А

08 жовтня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 25.09.2020 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим та повторному допиті осіб,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 25.09.2020 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим та повторному допиті осіб у кримінальному провадженні за № 0000228 від 18.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 24.09.2020 року він звернувся до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові з клопотанням (повторним) про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні за № 0000228 від 18.03.2019 року, а також просив додатково допитати ОСОБА_3 по нових обставинах щодо переміщення належного йому транспортного засобу у січні 2020 року без відповідних документів слідчим ОСОБА_5 . 25.09.2020 року слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим та повторному допиті осіб. Дану постанову він отримав 03.10.2020 року. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ч.2 ст.55 КПК України. Зазначає, що його транспортний засіб знаходився до 02.01.2020 року на приватній автостоянці та не був опечатаний. У ГУ Національної поліції у Львівській області не має укладеного договору з приватним майданчиком, також не має акта прийому-передачі транспортного засобу, розписки. В даному випадку його транспортний засіб був переданий на приватну стоянку без відповідних документів. Автомобіль на сьогоднішній день не придатний до експлуатації, у зв`язку з чим йому заподіяно шкоду у виді вартості транспортного засобу та фальсифікації доказів. Слідчий, відмовляючи йому у визнанні потерпілим, створює перешкоди слідству, позбавляє ОСОБА_3 права щодо заявлення клопотань про проведення слідчих та процесуальних дій. А тому, просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 25.09.2020 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим та повторному допиті осіб у кримінальному провадженні за № 0000228 від 18.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000228 від 18.03.2019 року та додатково його допитати по нових обставинах щодо переміщення належного ОСОБА_3 транспортного засобу в січні 2020 року без відповідних документів слідчим ОСОБА_5 .

Скаржник в судове засідання не з`явився, подавши при цьому заяву про розгляд скарги без його участі. Вимоги скарги підтримує повністю та просить таку задовольнити. Враховуючи подану заяву, розгляд скарги проведено без участі скаржника.
Слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено без його участі.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 24.09.2020 року звернувся до слідчого із клопотанням (повторним) про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні за № 0000228 від 18.03.2019 року, а також просив додатково допитати ОСОБА_3 по нових обставинах щодо переміщення належного йому транспортного засобу у січні 2020 року без відповідних документів слідчим ОСОБА_5 .
Слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 25.09.2020 року винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000228 від 18.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України та відмовлено у повторному допиті осіб.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Виносячи оскаржувану постанову, слідчим зазначено, що на даний час твердження ОСОБА_3 про завдання йому матеріальної шкоди у виді вартості транспортного засобу є безпідставними, оскільки даний транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні за № 0000218 від 02.04.2014 року, яке знаходиться на розгляді у Франківському районному судді м.Львова, судовий розгляд триває. Також слідчим додатково було допитано слідчого ОСОБА_5 щодо обставин поміщення транспортного засобу для зберігання на автостоянку, за адресою: м.Львів, вул.Суботівська,13А, та в подальшому переміщення транспортного засобу на автостоянку, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом прийому-передачі транспортного засобу від 16.01.2020 року.
Разом з тим, під час розгляду скарги слідчим суддею не здобуто доказів, які б підтверджували те, що вказаним вище кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.365 КК України, станом на день розгляду скарги ОСОБА_3 завдана майнова та моральна шкода. Скаржником до матеріалів скарги долучено лише клопотання від 02.09.2020 року, повторне клопотання від 24.09.2020 року та копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження за № 0000076 від 06.04.2018 року. Доводи, які викладені у скарзі не спростовують висновків слідчого зазначених ним при винесенні оскаржуваної постанови. Такі докази не надано і на момент розгляду скарги. Слідчим суддею встановлено, що на сьогоднішній день триває судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. На його транспортний засіб накладено арешт, який не скасований та такий визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за № 0000218 від 02.04.2014 року.
Враховуючи наведене, постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 25.09.2020 року, з врахуванням ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 20.08.2020 року, ОСОБА_3 правомірно відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000228 від 18.03.2019 року. А тому, підстав для задоволення скарги в цій частині не має.
Згідно з положеннями ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи положення зазначеної вище статті, слідчий суддя не наділений повноваженнями зобов`язувати слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні та зобов`язувати допитувати тих чи інших осіб, оскільки слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а тому, у задоволенні вимог скарги в цій частині слід також відмовити.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.107, 303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 25.09.2020 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим та повторному допиті осіб - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1