КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4154/2020 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року,
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваної ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що станом на 5 травня 2020 року з дня повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину минуло більше двох місяців, кримінальне провадження не закрите, прокурор не звернувся до суду із обвинувальним актом.
Також апелянт зазначає, що доказів вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_7 не було, оскільки не було події кримінального правопорушення. Підозра є незаконною та такою, що не відповідає вимогам як кримінального закону так і Кримінального процесуального. Прокурором не доведено обставини, які є важливими для визначення і надання оцінки діям підозрюваної ОСОБА_7 .
Крім того апелянт зазначає, що повідомлення про підозру здійснено за відсутності рішення керівника регіональної прокуратури, оскільки 14.07.2020 стороні захисту надано доступ до матеріалів досудового розслідування, однак серед наданих матеріалів відсутнє рішення керівника регіональної прокуратури у формі постанови про доручення здійснення повідомлення про підозру депутату місцевої ради ОСОБА_7 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Також апелянт звертає увагу на те, що зміст повідомлення про підозру не відповідає вимогам статті 277 КПК України, оскільки весь зміст письмового повідомлення про підозру не містить опису місця, часу, а також суттєвих обставин вчинення кримінального правопорушення, обставин здійснення попередньої змови, як це визначає п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, що також не підтверджено будь-якими доказами відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України. Здійснено досудове розслідування органом досудового розслідування із порушенням вимог про підслідність.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши документи надані захисником, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Станом на 18 травня 2020 року з дня повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину минуло п`ять місяців, кримінальне провадження не закрите, прокурор не звернувся до суду із обвинувальним актом.
Формулюючи зміст підозри, прокурор вказує, що неправомірні дії були вчинені за спільної участі Обухівського міського голови ОСОБА_11 , начальника земельного відділу виконавчого комітету Обухівської міської ради ОСОБА_12 , начальника юридичного відділу виконавчого комітету Обухівської міської ради ОСОБА_13 , директора ОК «ЖБК «Кальміус» ОСОБА_14 та члена виконавчого комітету Обухівської міської ради ОСОБА_15 . Та полягали у тому, що своїми умисними діями ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем привласнила чуже майно в особливо великих розмірах, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3, ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Підозрювана ОСОБА_7 переконана в тому, що доказів вчинення кримінального правопорушення щодо неї не було, оскільки не було події кримінального правопорушення. Підозра є незаконною, та такою, що не відповідає вимогам як кримінального закону так і кримінального процесуального та підлягає скасуванню.
22.07.2020 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в задоволенні зазначеної скарги відмовлено.
Дане рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положеньст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.
Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_7 в повній мірі дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону.
Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.
Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.
Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.
Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України письмове повідомлення про підозру здійснюється: адвокату, депутату місцевої ради, депутату Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільському, селищному, міському голові - Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень;
Частиною 2 ст. 481 КПК України, передбачено, що Генеральний прокурор (виконувач обов`язків Генерального прокурора), його заступник, керівник обласної прокуратури може доручити іншим прокурорам здійснити письмове повідомлення про підозру особам, визначеним частиною першою цієї статті, у порядку, передбаченомучастинами першою і другою статті 278 цього Кодексу.
Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).
В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.
При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
Слідчий суддя встановив, що підставами для скасування повідомлення про підозру скаржник ОСОБА_7 вважає те, що доказів вчинення кримінального правопорушення щодо неї не було, оскільки не було події кримінального правопорушення. Підозра є незаконною, такою, що не відповідає вимогам як кримінального так і кримінального процессуального закону.
Разом з тим слідчий суддя дослідивши матеріали скарги та надану копію повідомлення про підозру від 18.12.2019 встановив, що посилання підозрюваної на те, що у повідомленні про підозру відсутній стислий виклад обставин фактичних даних кримінального правопорушення, а саме: що ОСОБА_7 підозрюється у злочині, який виразився в привласненні, розтраті майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, а також інших суттєвих обставин, є безпідставними, оскільки сама підозра була досліджена слідчими суддями при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу. З врахуванням даних обставин вказана підозра була визнана обґрунтованою, так як такий висновок судових органів може бути лише за умови, що сама підозра відповідає вимогам ст.277 КПК України.
За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 3 ст. 27 та ч. 5 ст. 191 КК України, є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст.277 КПК України, у зв`язку з чим у задоволенні скарги відмовив.
Отже, на час повідомлення оскаржуваної підозри існували факти та інформація, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 , моглаби вчинити правопорушення про яке їй було повідомлено.
Таким чином в ході розгляду скарги, всупереч доводам апелянта, встановлено, що за своїм змістом повідомлена ОСОБА_7 , 18.12.2019 року підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні підозри прокурором були дотримані вимоги ст. 278, 481 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_7 була причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали не можуть бути визнані переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, про обґрунтованість такої підозри, при цьому вислухав та врахував пояснення всіх учасників судового розгляду.
Доводи сторони захисту про те, що повідомлена ОСОБА_7 підозра не містить опису місця, часу, а також суттєвих обставин вчинення кримінального правопорушення, обставин здійснення попередньої змови, тобто не відповідає, вимогам ст. 277 КПК Україниапеляційний суд визнає неспроможними, оскільки дані недоліки змісту письмового повідомлення про підозру не є такими вагомими, що суттєво вплинули на порядок повідомлення про підозру або порушення прав ОСОБА_7 , як учасника кримінального провадження, а тому за відсутності інших обставин, що дають підстави ставити під сумнів обґрунтованість підозри, не можуть являтися причиною для скасування підозри.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 309, 304, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4