Провадження №11-сс/801/903/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2020, якою обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у виді особистого зобов`язання. На переконання апелянта немає підстав вважати, що його підзахисний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші злочини. Вважає, що постанови слідчого про розшук та зупинення провадження є незаконними, оскільки ОСОБА_8 не переховувався, повістки про виклик слідчого не отримував, не був обізнаний, що перебуває в розшуку. ОСОБА_8 разом з дружиною та дітьми постійно проживає в м. Херсон, є раніше не судимим в силу ст. 89 КК України. Наведені у клопотання слідчого ризики не підтверджені належними доказами, як і не спростовано можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Захисник також посилається на необґрунтованість перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 190 та ч. 1 ст. 289 КК України.
Заслухавши доповідь судді, виступ підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, 21.05.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002278 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за ознаками шахрайства. Підозру в межах даного кримінального провадження повідомлено ОСОБА_8 .
03.07.2020 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри на ч. 1 ст. 289 КК України.
Слідчим звернуто до місцевого суду клопотання про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, врахував особу ОСОБА_8 та дійшов висновку про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя неповно з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.
Колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді, щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Апеляційний суд дійшов висновку, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Колегія суддів вважає, що застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний має сім`ю: дружину та двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки.
Крім того, з матеріалів провадження не вбачається, що ОСОБА_8 отримував судові виклики від слідчого, а тому вважати, що він зумисно переховувався від органів досудового розслідування підстав немає.
Як і немає підстав вважати, що ОСОБА_8 буде вчиняти інші злочини з огляду на те, що з часу внесення відомостей про дане кримінальне правопорушення в 2013 році і до цього часу, тобто понад сім років ОСОБА_8 не вчиняв інших кримінальних правопорушень.
За таких обставин, вищевикладене нівелює доводи сторони обвинувачення та місцевого суду про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів.
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, однак місцевим судом цього зроблено не було.
За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу адвоката слід задовольнити, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати, застосувавши при цьому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Керуючись ст. 405, 407, 422 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 скасувати.
В задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 відмовити.
Застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- з`являтись до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та роботи;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Звільнити ОСОБА_8 з під варти з зали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4