Справа № 405/8334/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000395 від 21.11.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.11.2020 року по кримінальному провадженню № 0000395 від 21.11.2020року на автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в частині заборони користування. На обгрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СУ ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за № 0000395 від 21.11.2020року. Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.11.2020 року накладено арешт на автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із забороною користування та розпорядження, який перебуває у власності ПАТ КБ «Приватбанк» та перебуває на даний час, у його користуванні та володінні, по договору лізингу, за участі якого він ОСОБА_3 20.11.2020 року вчинив ДТП в місті Бобринець Кіровоградської області. По даному кримінальному провадженні проведені необхідні слідчі дії, в тому числі судовим експертом проведені дії, пов`язані з оглядом автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зроблено фотознімки. Станом на теперішній час, повідомлення про підозру водію ОСОБА_3 не вручено.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, просив клопотання задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, при цьому зазначив, що в рамках даного кримінального провадження проведено всі необхідні експертні дослідження (експертизи) по даному транспортному засобу, при вирішенні даного клопотання поклався на розсуд суду.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( ч. 1 ст. 26 КПК України).

Слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд справи за даної явки та на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Під час розгляду клопотання встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за № 0000395 від 21.11.2020 року за фактом ДТП ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
24.11.2020 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда накладено арешт на автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить на праві власності ПАТ КБ «Приватбанк», шляхом заборони користування та розпорядження вказаним транспортним засобом.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 р., де вказувалося на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007 р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).
При цьому слідчим суддею відзначається, що обставини викладені в клопотанні про скасування арешту знайшли своє підтвердження під час його розгляду, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, що наданими матеріалами доведено, що відпала потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна в частині заборони користування транспортним засобом, тому слідчий суддя вважає, що наявні підстави для скасування арешту, накладеного ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.11.2020, в рамках кримінального провадження № 0000395 в частині заборони користування автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.
Керуючись ст.ст.174,369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000395 від 21.11.2020 року - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.11.2020 року у кримінальному провадженні № 0000395 від 20.11.2020 року в частині заборони користування автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить на праві власності ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4 Тьор