У Х В А Л А
Іменем України
07 грудня 2020 року
слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні, клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004398 від 28 травня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
У проваджені слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному № 0004398 від 28 травня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

21 листопада 2020 року, по спец лінії 102 надійшов виклик до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від ВКП Шевченківського УП ГУНГІ у м. Києві ОСОБА_4 , із повідомленням, що за адресою: АДРЕСА_1 в нежитловому приміщенні, капітальної будівлі на 1-му поверсі виявлено заклад в якому надаються послуги азартної гри на грошові кошти, а саме гри в покер, дані дії осіб суперечать нормам Закону України «Про заборону грального бізнесу на території України».

В подальшому для перевірки даного повідомлення було направлено слідчо-оперативну групу, яка під час прибуття на місце встановила, що за вище вказаною адресою знаходиться заклад в якому відчиненні вхідні двері та в середині знаходяться люди, в середині даного закладу по периметру розміщенні столи на яких знаходяться столи для гри в покер.

Під час відпрацювання даного виклику у зв`язку із тим, що дані дії невстановлених осіб відповідно ст. 12 КК України, є вчинення особливо тяжкого злочину з метою встановлення осіб які причетні до організації грального бізнесу, на підставі ч. З ст. 233 КПК України, слідчим Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві керуючись нормами закону було здійснено слідчу дію, а саме проведено обшук нежитлового приміщення, розташованого в капітальній будівлі на 1-му поверсі по АДРЕСА_1 з метою виявлення грального обладнання, яке призначене для азартних ігор та з метою виявлення осіб, які причетні до вчинення особливо тяжкого злочину.

Так під час проведення обушку в період часу із 21 год. 33 хв. по 22 год. 03 хв. 21 листопада 2020 року, було проведено обшук нежитлового приміщення, розташованого в капітальній будівлі на 1-му поверсі, по АДРЕСА_1 , під час чого було виявлено наступні речі: Два столи гри в покер із надписом «River»; Стільці в кількості 34 штук; Столи у кількості 4 штук; Телевізори «Самсунг» в кількості 3-х штук; 22 колода карт; 300 фішок для гри в покер різного; Дві фішки «Ділер»; Каво машина «Фаема»; Каво подрібнювач.

Також встановлено, що власником нежитлового приміщення розташованого по АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..

Вказані виявлені та вилучені речі визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, про що винесена відповідна постанова, а відтак прокурор просить слідчого суддю накласти арешт на вилучене майно.

Представник власника майна в судовому засіданні просив слідчого суддю відмовити в задоволенні клопотання, оскільки дозвіл на проведення обшуку не надавався.

Прокурор будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

Заслухавши пояснення представника власника майна, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурором не доведено, що вказане ним у клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення та на нього спрямовано кримінальне правопорушення, таким чином майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того слідчому не було надано дозвіл на проведення огляду/обшуку приміщення, в якому було вилучено майно.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в рамках якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість і недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 376, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004398 від 28 травня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1