КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві в режимі відеоконференції з ДУ «Житомирська установа виконання покарань № 8» апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року заяву адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року стосовно ОСОБА_7 залишено без задоволення.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що не згода захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 з вироком Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року у зв`язку з не правильною, на їх думку, оцінкою судом доказів, не є нововиявленими обставинами в розумінні положень ст. 459 ч.2 КПК України, а тому зазначені у поданій в інтересах засудженого ОСОБА_7 заяві адвоката ОСОБА_8 обставини, не можуть бути підставою для її задоволення.

На вказану ухвалу засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 подали аналогічні за змістом та вимогами апеляційні скарги, в яких порушують питання про скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року та просять переглянути вирок Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року стосовно ОСОБА_7 за нововиявленими обставинами та ухвалити новий виправдувальний вирок.
В обґрунтування апеляційних вимог, посилаючись на висновки фахівців Комітету з прав людини ООН, апелянти вказують, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року стосовно ОСОБА_7 , яка подана на підставі цих висновків, відповідає критеріям, передбаченим ч. 4 ст. 459 КК України і є безумовною підставою для перегляду кримінального провадження на підставі ст. 459 КК України.
Також апелянти зазначають, що в ході розгляду скарги (заяви) ОСОБА_7 . Комітет ООН з прав людини прийшов до висновку, що при провадженні у кримінальній справі були порушені права ОСОБА_7 передбачені Міжнародним пактом про громадянські та політичні права 1966 року. У Висновку від 19 липня 2011 року у справі «Бутовенко проти України», звернення № 1412/2005 Комітетом вказано, що було порушено право не бути позбавленим свободи інакше, ніж у відповідності із встановленою законом процедурою, тощо.
Крім того вказують, що під час досудового слідства (розслідування) до ОСОБА_7 працівниками правоохоронних органів застосовувались недозволені методи ведення слідства, що він був позбавлений права на захист, свободу та особисту недоторканість, права на гуманне поводження, права на справедливий розгляд. Вважають, що порушення прав засудженого ОСОБА_7 та виявлення цих порушень Комітетом ООН з прав людини є нововиявленими обставинами, а оскільки ці обставини не могли бути відомі суду першої інстанції, так як вказаний Висновок Комітету з`явився після набрання вироком законної сили, зазначені в ньому обставини доводять неправильність вироку стосовно ОСОБА_7 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, яка вплинула на вирішення питання про його винуватість у вбивстві потерпілих, на правильність застосування щодо нього кримінального закону та визначення міри покарання, що є підставою для скасування вироку.
Відповідно до доктрини ЄСПЛ під назвою «плід отруйного дерева», будь-який додатковий доказ, який випливає з незаконно добутого, теж вважається незаконним і не може розглядатися в суді. Якщо дерево отруєне (тобто доказ отримано незаконно), тоді і «плоди» (інформація, що походить з цього незаконного доказу) теж «отруєні».
Таким чином, апелянти вважають, що вирок Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року стосовно ОСОБА_7 є по своїй суті плодом отруйного дерева в розумінні норм Європейського права, а тому підлягає перегляду та скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів поданих апеляційних скарг, думку прокурора, яка посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заперечувала проти апеляційних скарг засудженого та його захисника, перевіривши матеріали провадження за заявою адвоката ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року (справа№ 362/6115/17; 1-о/357/2/19) та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла для розгляду по суті заява адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року стосовно ОСОБА_7 , яка обґрунтована тим, що вироком Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 22 березня 2001 року ОСОБА_9 засуджено за ст.ст. 93 п.п. «а», «г», «е», «і», 142 ч. 3 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю. Однак після набрання вироком законної сили було виявлено низку обставин, які не були відомі суду під час судового розгляду, але самі по собі та разом із раніше виявленими обставинами неспростовно доводять неправильність цього вироку з огляду на висновокКомітетуООН з прав людини від 19.07.2011 року у справі «Бутовенко проти України», в якому зазначено, що при провадженні у кримінальній справі були порушені права ОСОБА_7 передбачені Міжнародним пактом про громадянські та політичні права 1966 р. В Висновку від 19 липня 2011 року у справі «Бутовенко проти України», звернення № 1412/2005, Комітетом вказано, що було порушено право не бути позбавленим свободи інакше, ніж у відповідності із встановленою законом процедурою (п. 1 ст. 9 Пакту), право не бути підданим катуванню або нелюдському поводженню чи покаранню (ст. 7 Пакту), право не бути примушеним до визнання себе винним (п/п «g» п.3 ст. 14 Пакту), право мати достатньо можливостей для підготовки свого захисту (п/п «b» п. 3 ст. 14 Пакту), право захищати себе особисто або через захисника, обраного на власний розсуд (п/п «d» п. 3 ст. 14 Пакту), право на гуманне поводження (п. 1 ст. 10 Пакту), право допитувати свідків або щоб ці свідки були допитані в суді (п/п «е» п. 3 ст. 14 Пакту), право на справедливий судовий розгляд (п. 1 ст. 14 Пакту). Вбачається чітка позиція комітету ООН з прав людини: обставини, які суди України не визнали як порушення національного законодавства, становлять порушення прав ОСОБА_7 на захист, свободу та особисту недоторканість, справедливий судовий розгляд.

Отже, засуджений ОСОБА_7 та його захисник вважають, що порушення прав ОСОБА_7 та виявлення цих порушень Комітетом ООН з прав людини є нововиявленими обставинами у розумінні п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України 2012 року, оскільки ці обставини не могли бути відомі суду першої інстанції, адже Висновок цього Комітету з`явився після набрання вироком законної сили. При цьому вони вплинули на законність вироку, призвівши до його неправильності, оскільки при його постановленні також були порушені норми Пакту, які згідно із ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Окрім того, вважають, що зазначені обставини не тільки самі по собі, але й разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку щодо ОСОБА_7 . Невідповідність висновків суду фактичним обставинами справи вплинула на вирішення питання про винуватість ОСОБА_7 у вбивстві цих потерпілих, на правильність застосування до нього кримінального закону та на визначення міри покарання. За ст. 369 КПК України 1960 року та п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України 2012 року невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є підставою для скасування або зміни вироку. Незнання суду першої інстанції про нововиявлені обставини перешкодило правильно оцінити раніш відомі обставини цієї справи та вплинуло на законність і обґрунтованість вироку, призвівши до його неправильності. Передбачені законом повноваження суду першої інстанції дозволять відновити порушені права ОСОБА_10 шляхомздійснення переглядувироку щодо нього за нововиявленими обставинами і за наслідками такого перегляду вирок скасувати та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 за недоведеністю вчинення ним злочину.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції залишаючи без задоволення заяву адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року за нововиявленими обставинами зазначив, що заявником не наведено будь-яких нововиявлених обставин та їх обґрунтування з посиланням на докази, які б давали підстави для перегляду вказаного судового рішення, а викладені у заяві адвоката ОСОБА_8 обставини не є нововиявленими у розумінні положень ч. 2 ст. 459 КПК України.
З вказаним висновком повністю погоджується і колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути, і вказаний перелік є вичерпним.

Проте, обставини, на які обвинувачений та його захисник ОСОБА_6 посилаються у своїх апеляційних скаргах, як на підстави скасування оскаржуваної ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року за результатами розгляду заяви адвоката ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року, не є такими у розумінні положень частини другої ст. 459 КПК України, а зводяться лише до незгоди сторони захисту з судовим рішенням, а тому колегія суддів вважає, що суд, розглянувши заяву адвоката ОСОБА_8 надав обґрунтовану оцінку викладеним в ній доводам і, не встановивши підстав для перегляду вироку Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року стосовно засудженого ОСОБА_7 , обґрунтовано залишив її без задоволення. При цьому, суд належним чином мотивував прийняте рішення, з наведенням достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Крім того, згідно положень ч. 2 ст. 462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються, серед іншого: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду, однак стороною захисту не надано жодного обґрунтування з посиланням на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, не надано, зокрема, і будь-яких доказів, які б підтверджували порушення права засудженого ОСОБА_7 на захист, застосування правоохоронними органами недозволених методів ведення слідства, тощо, і як зазначені обставини могли вплинути на судове рішення, яким ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст. 142, п.п. а, г, е і 93 КК України (1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю, а посилання засудженого ОСОБА_7 та його захисника в апеляційних скаргах на висновки фахівців Комітету по правам людини ООН та на інформацію, яка в них міститься, не є нововиявленими обставинами, в розумінні положень ст. 459 КПК України.

Отже, враховуючи, що заява адвоката ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року стосовно засудженого ОСОБА_7 не містить тих обставин, які б могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, не містить достатніх та ґрунтовних доказів, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, які б дозволяли суду дійти однозначного висновку про наявність підстав для скасування за нововиявленими обставинами вироку Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року стосовно ОСОБА_7 і в судовому засіданні не встановлено, а викладені у заяві адвоката ОСОБА_8 обставини, на які також посилаються обвинувачений та захисник ОСОБА_6 у своїх апеляційних скаргах, як на нововиявлені обставини, які на їх думку доводять неправильність вироку, що належить переглянути та які б підтверджували наявність безумовних підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду даного провадження не встановлено, а тому

колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення такої заяви без задоволення.

За викладеним, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року, якою залишено без задоволеннязаяву адвоката ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року стосовно ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстави для її скасування, про що ставиться питання у поданих апеляційних скаргах засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року, якою залишено без задоволеннязаяву адвоката ОСОБА_8 подану в інтересах засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського обласного суду від 21 грудня 2000 рокустосовно ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3