Дата документу 16.12.2020 Справа № 335/3204/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження №11-сс/807/1229/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/3204/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2020 року з клопотанням про поновлення пропущеного строку на оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2020 року задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та накладено арешт на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 1 296,7 кв. м., житловий будинок А-9, незавершений будівництвом, готовністю 10%, А-9 з огородженням № 1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07, що належить ТОВ «Успіх 2020-84» , яке зареєстроване за адресою: м. Мелітополь, вул. Гетьманська, 109, офіс 17, із забороною будь-якій фізичній чи юридичній особі розпоряджатися (відчужувати) вказане майно.

В апеляційній скарзі представник власника майна адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що між Управлінням соціального захисту Мелітопольської міської ради Запорізької області та ТОВ «Успіх 2020-84» укладено договори про викуп кватир за державною програмою кредитування житла для молоді та для дітей сиріт, але при намаганні ТОВ «Успіх 2020-84» укласти такий договір від нотаріуса було отримано постанову про відмову у посвідчені договору у зв`язку з тим, що весь будинок за адресою вул. Університетська 84 знаходиться під арештом, отже, слідчий суддя заблокував господарську діяльність ТОВ «Успіх 2020-84» та зупинив виконання міської програми, що не припустимо.

Вказує, що під час розгляду клопотання слідчим не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів на підтвердження того, що весь будинок, а не незавершене будівництво готовністю 10%, одержаний у власність злочинним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям вчинення злочину, та, крім того, в даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, а тому відсутні підстави для накладення арешту.

Клопотання слідчого суперечить вимогам законодавства, тобто не містить законних правових підстав для арешту майна, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, не є пропорційним, не відповідає тяжкості правопорушення і становить особистий і надмірний тягар для власника майна, адже однозначно порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема юридичної.

Крім того, клопотання слідчого не містить відомостей, зазначених в ч. ч. 5, 6 ст. 170 КПК України, а саме, що у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. Проте, багатоквартирний будинок з чисельними власниками не може бути конфіскованим. Також зазначає, що розгляд клопотання відбувся без повідомлення власників майна, копію ухвали слідчого судді власник майна не отримував, про існування ухвали власник дізнався лише 04 листопада 2020 року від директора ТОВ «Успіх 2020-84», апеляційна скарга була подана 05 листопада 2020 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження пропущеним з поважних причин.

Враховуючи викладене, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, вислухавши представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення; якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Враховуючи вказане положення, а також те, що копію ухвали слідчого судді власник майна не отримував, апеляційна скарга була подана 05 листопада 2020 року, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги по суті, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі змістом судового рішення, до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, а саме на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 1 296,7 кв. м., житловий будинок А-9 незавершений будівництвом, готовністю 10%, А-9 з огородженням № 1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07, що належить ТОВ «Успіх 2020-84» , що зареєстроване за адресою: м. Мелітополь, вул. Гетьманська, 109, офіс 17, заборонивши будь-якій фізичній чи юридичній особі розпоряджатися (відчужувати) вказане майно, з метою збереження речових доказів.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 06 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Мелітопольською місцевою прокуратурою опрацюванням даних Публічної кадастрової карти України, інформації органу Держгеокадастру встановлено факт здійснення будівництва багатоповерхового житлового будинку на території м. Мелітополя за відсутності правоустановчих документів на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до інформації Міськрайонного управління у Мелітопольському районі та м. Мелітополь ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 21 серпня 2019 року, за архівними даними в управлінні відсутня інформація щодо наявності правоустановчих документів на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Мелітополь, вул. Університетська, 84.

Згідно з даними Публічної кадастрової карти України, земельна ділянка за вказаною адресою не є сформованою та не має кадастрового номера.

Таким чином, у осіб, якими здійснювалося будівництво за вказаною адресою, відсутні будь-які правові підстави для використання земельної ділянки.

За даним фактом Мелітопольською місцевою прокуратурою Запорізької області 06 вересня 2019 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів від 13 жовтня 1983 № 464/2, заводу ім. 23 Жовтня відведено земельну ділянку площею 1,0 га для проектування та будівництва 150-квартирного житлового будинку по вул. М. Горького (у подальшому присвоєно адресу вул. Свердлова, 84, а потім перейменовано на вул. Університетська, 84).

У подальшому у 2007, 2011 роках ТОВ «Продмаш» зверталося до КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» із заявами про надання довідки-характеристики на об`єкт незавершеного будівництва загальною площею 4 000 кв. м, розташований за адресою: вул. Свердлова, 84 у м. Мелітополі для укладення договору оренди.

Згідно з довідкою-характеристикою КП «Мелітопольське МБТІ» № 2822 від 06 червня 2007 року, виданою ТОВ «Продмаш», готовність незавершеного будівництва об`єкта нерухомого майна будівлі А-9, що розташована за адресою: вул. Свердлова, 84 у м. Мелітополі, складає 3% і її інвентарна вартість станом на 05 червня 2007 року становить 256 851 грн., крім того, на земельній ділянці знаходиться огорожа № 1, убиральня Б інвентарною вартістю 15 835грн.

Відповідно до інформації КП «Мелітопольське МБТІ» від 19 липня 2016 року, станом на 01 січня 2013 року незавершене будівництво житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2 , мав готовність 3%.

Разом з цим, 09 вересня 2016 року державним реєстратором виконавчого комітету Мелітопольської міської ради ОСОБА_10 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію за ОСОБА_11 права власності на об`єкт нерухомого майна: незавершене будівництво житлового будинку А-9 загальною площею 1 296,7 кв. м., готовність 10% з огородженням АДРЕСА_3 . Підставою для виникнення права власності є рішення Мелітопольського міськрайонного суду № 320/4218/16-ц від 22 липня 2016 року.

Встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду по справі № 320/4218/16-ц від 22 липня 2016 року позов ОСОБА_11 до Мелітопольської міської ради про визначення права власності задоволено повністю; визнано за ОСОБА_11 право власності за набувальною давністю на об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок (площею забудови 1 296, 7 кв. м., готовність 10%) А-9 з огородженням № 1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ).

05 серпня 2018 року за № ЗП 16 надано дозвіл на виконання будівельних робіт на об`єкт «Продовження незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 ».

Згідно з інформацією КНП «ТМО «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» ММР ЗО, ОСОБА_11 знаходився на лікуванні в терапевтичному відділенні ВП лікарні № 1 з 12 жовтня 2018 року по 08 листопада 2018 року та о 21 годині 30 хвилин 08 листопада 2018 року констатована його смерть.

У подальшому, 06 листопада 2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Семенівської сільської ради ОСОБА_12 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію права власності на вказане незавершене будівництво житлового будинку А-9 загальною площею 1 296, 7 кв. м. за ТОВ «Успіх 2020-84» на підставі акту прийому-передачі майна.

Так, в межах кримінального провадження відповідно до клопотання прокурора, 05 листопада 2019 року ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку (площею забудови 1 296, 7 кв. м., готовність 10%, А-9 з огородженням № 1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною будь-якій фізичній чи юридичній особі розпоряджатися (відчужувати) вказане майно.

19 листопада 2019 року слідчим у кримінальному провадженні прийнято рішення про закриття кримінального провадження, а прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури прийнято рішення про скасування вказаного вище арешту.

20 лютого 2020 року прокуратурою Запорізької області прийнято рішення про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000106 від 06 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, та доручено здійснення досудового розслідування СУ ГУНП в Запорізькій області.

Отже, об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку (площею забудови 1296,7 кв. м., готовність 10%, А-9 з огородженням № 1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є об`єктом кримінально протиправних дій, відомості, що містяться у вищевказаній речі, можуть використовуватися як докази, та без використання цієї речі іншими способами неможливо довести обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Виходячи з того, що досудове розслідування здійснюється за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.197-1 КК України, у якому досліджуються обставини щодо незавершеного будівництва житлового будинку (площею забудови 1 296,7 кв. м., готовність 10%, А-9 з огородженням № 1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке є об`єктом кримінально-протиправних дій, вказаний об`єкт нерухомості є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного та з метою забезпечення збереження доказів вчинення кримінального правопорушення, встановлення особи правопорушників, повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлення завданих збитків, збору доказів злочинної діяльності правопорушників та подальшого доказування викладених фактів, старший слідчий просив накласти арешт на незавершене будівництво житлового будинку площею забудови 1 296,7 кв. м., готовність 10%, А-9 з огородженням № 1, що розташований за адресою: вул. Університетська, 84 м. Мелітополь, Запорізька область, яке належить ТОВ «Успіх 2020-84».

Задовольняючи клопотання старшого слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що об`єкт незавершеного будівництва житлової нерухомості відповідає критеріям визначеним в ст. 98 КПК України, визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, отже, з метою збереження вказаного речового доказу необхідно накласти арешт.

З таким рішенням слідчого судді не погоджується колегія суддів, з огляду на таке.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та рішення «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

Зокрема, посилаючись у клопотанні на те, що нерухоме майно є предметом кримінального правопорушення та наявні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для його арешту, слідчий та прокурор, який погоджував клопотання, повинні були зібрати і надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Між тим, жодних доказів того, що нерухоме майно, яке належить ОСОБА_8 , є предметом та доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, в матеріалах провадження не міститься. Не приведені такі докази і в клопотанні слідчого, що свідчить про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідноі до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, відповідно до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Так, в матеріалах, які додані до клопотання, не міститься жодного доказу того, що об`єкт нерухомого майна, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_4 , власником якої є ОСОБА_8 , відповідає, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відповідна постанова прокурора про визнання цього об`єкту нерухомості речовим доказом у провадженні, є нічим іншим, як звичайною формальністю.

Крім того, в постанові прокурора від 26 вересня 2019 року про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні не міститься будь-якого обґрунтування того, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає зазначене нерухоме майно.

Отже, як вважає колегія суддів, правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для арешту нерухомого майна, яке належить ОСОБА_8 , органами досудового розслідування не доведено, а тому слідчий суддя мав відмовити в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на нерухоме майно даної особи.

Звертає на себе увагу і той факт, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника.

На підставі викладених вище обставин, які свідчать про однобічність, неповноту та необ`єктивність судового розгляду в частині накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , власником якої є ОСОБА_8 , ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга власника майна ОСОБА_8 , підлягає частковому задоволенню, оскільки останній не має правових повноважень ставити питання про скасування арешту на весь житловий будинок, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 в частині накладення арешту, з відповідними заборонами, на вказаний вище об`єкт нерухомого майна, який належить ОСОБА_8 , як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту зазначеного нерухомого майна, який за викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами вказаного власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, зазначене в оскаржуваній ухвалі, що належить ТОВ «Успіх 2020-84» , яке зареєстроване за адресою: м. Мелітополь, вул. Гетьманська, 109, офіс 17, із забороною будь-якій фізичній чи юридичній особі розпоряджатися (відчужувати) вказане майно, скасувати в частині накладення арешту на об`єкт нерухомого майна з відповідними заборонами, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , власником якої є ОСОБА_8 .

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 в частині накладання арешту на об`єкт нерухомого майна з відповідними заборонами, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , власником якої є ОСОБА_8 , відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: