Справа № 524/6045/20
Провадження № 1-кс/524/3236/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , за участі: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , - прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчук Полтавської області клопотання слідчого СВ Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта повна (загальна) середня, інвалід 2-ої групи(по зору), зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в матеріалах досудового розслідування зареєстрованого 25 вересня 2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000628, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженого прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні.

Вказував, що у кримінальному провадженні ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, зокрема у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

У клопотанні слідчий зазначає, що 24 вересня 2020 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 прибув до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , з метою забрати додому свою дружину ОСОБА_9 , проте, у вказаний час остання за вказаною адресою була відсутня та він залишився у приміщенні літньої кухні домоволодіння чекати на неї.

25 вересня 2020 року близько опівночі до цього приміщення літньої кухні, розташованого на території вказаного домоволодіння, прибула ОСОБА_9 , де на ґрунті неприязних відносин, які склалися протягом тривалого часу через побутові обставини, між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень останній.

Слідчий вважає, що ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір, перебуваючи у вказаному приміщенні, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс два удари руками, стиснутими у кулак, у лобну частину голови своїй дружині та штовхнув її у крісло, трусив за руки, продовжуючи сварку приблизно у проміжок часу до 01 год. 30 хв.- 02 год.00 хв. Після чого, вхопивши ОСОБА_9 за руку, виштовхав її на подвір`я вказаного домоволодіння, де продовжуючи свої злочинні дії, наніс їй ще не менше чотирьох ударів руками в область голови та пішов додому.

25 вересня 2020 року, близько 04 год. 22 хв. на узбіччі ґрунтової дороги, поблизу будинку АДРЕСА_1 було виявлено труп ОСОБА_9 , яка померла від отриманих тілесних ушкоджень.

Слідчий посилався на те, що згідно висновку судово-медичного експерта №764 від 25.09.2020, при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження: закрита тупа травма голови у вигляді: синця в лобній ділянці зліва; синця в лобній ділянці справа; синців в правій та лівій навколоочних ділянках; синця на лівому крилі носа; синця на нижній щелепі зліва; синця на правій вушній раковині; крововиливів в м`які покрови голови в лобній ділянці зліва та в лівих тім`яниій та скроневій ділянках; крововиливу під тверду мозкову оболонку (субдуральна гематома, об`ємом 180мл.) в правих скронево-тім`яній ділянці та потиличній ділянці справа; крововилив під м`яку мозкову оболонку обох півкуль головного мозку. Закрита тупа травма голови, враховуючи її характер та об`єм в комплексі, утворилася від травматичної дії тупого(их) твердого предмета(ів), за механізмом удару чи удару-струсу та за ступенем тяжкості має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, а в даному випадку, як такі, що призвели до смерті та перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Причиною смерті ОСОБА_9 стала вищевказана закрита тупа травма голови, яка ускладнилася розвитком набряку головного мозку та дислокацією стовбурових структур в великий потиличний отвір.

Слідчий вважає, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення доводиться зібраними та наданими до клопотання органом досудового розслідування наступними доказами:

- Протоколом огляду місця події;

- Протоколом огляду речей від;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- Протоколами слідчих експериментів а участю свідка ОСОБА_8 ;

- Висновками судово медичних експертиз;

- Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

27.11.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 .

Слідчий просив застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, зазначивши, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, не можливо зважаючи на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий з посиланням на наявність вказаних у клопотанні перелічених доказів, які за його висновком доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, вважав, що наявні ризики в сукупності з обґрунтованою підозрою в силу ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років., який може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнути покарання, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, здійснюючи тиск, з метою схилити їх до зміни наданих під час досудового розслідування показів, так як вони є односельцями, особами похилого віку, враховуючи, що є, як підстава для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати запобіжний захід стосовно підозрюваного у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 злочину, одночасно пояснивши, що орган досудового розслідування та процесуальний керівник не мають достовірних даних про наявність намірів у підозрюваного про ухилення від явок до органів розслідування, вчинення тиску на потерпілих та свідків.

Потерпілий ОСОБА_4 із клопотанням не погодився, пояснив, що підозрюваний є його батьком, а ОСОБА_9 була його матір`ю. У батьків були добрі стосунки, батько є інвалідом 2-0ї групи по зору, погано бачить.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні не погодились з клопотанням, заперечували у застосуванні запобіжного заходу згідно заявленого слідчим клопотання, не заперечували щодо обрання іншого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту. При цьому, вказали, що підозрюваний звернувся до органів ДБР України та прокуратури із заявами про вчинення стосовно нього недозволених методів розслідування, і за таким зверненням здійснюється досудове розслідування. Крім того, пояснили, що 27 листопада 2020 року службовими особами органу досудового розслідування проводилися з самого ранку приблизно з 6 год. до 11 год. дії без участі та залучення захисника щодо вручення підозри, допиту та відібрання підписів враховуючи стан здоров`я (зору).

Слідчий суддя, вислухавши пояснення прокурора, потерпілого, підозрюваного, захисника, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 6 статті 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше. При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо. Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки. Тобто, застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.
ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Республіка Польща (заява № 38797 від 03.11.2003р.).
Розглядаючи дане клопотання, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», заява № 26772/95 від 10.04.1994 р. та у справі «Харченко проти України», заява №40107/02 від 10.02.2011 р.).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»): тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», заява № 38717/04 від 14.10.2004 р.).
Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.
Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.
Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
ЄСПЛ відповідно до усталеної практики зазначив, що особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курт проти Туреччини» (заява від 11.05.1994 р.) тримання під вартою не можна виправдати тільки тяжкістю злочину та у справі «Мамедова проти Росії» (заява № 7064/05 від 06.01.2005 р.), де вказано, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходу розслідування є недостатнім. Також, даним рішенням зазначено, що ризик знищення доказів втрачає свою значимість після їх повного зібрання.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Під час розгляду слідчим суддею клопотання, прокурором та слідчим не було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують всі одночасно ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні щодо необхідності та з метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 а також обставин, передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним в клопотанні, з урахуванням кримінального процесуального законодавства України, Європейської конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема, з урахуванням того, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обмежує право особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 цієї Конвенції, і, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу з врахуванням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».
Слідчий суддя вважає, що посилання слідчого і прокурора на те, що підозрюваний буде впливати на потерпілих та свідків, а також на те, що підозрюваний буде ухилятися від явки до органу досудового слідства та суду, є фактично не доведеними, а також, що ними не були наведені у судовому засіданні жодні належні обґрунтовані та переконливі доводи на підтвердження наявності всіх ризиків передбачених у п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Натомість, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а звідси посилання слідчого та прокурора на наявність такого ризику, як вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_5 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є прийнятними.
Одночасно, слідчий суддя враховує, що підозрюваний, хоча і не визнає вину у вчиненні злочину, однак не створює органу досудового розслідування перешкод в розкритті вчиненого злочину, не ухиляється від явок до слідчого за першою вимогою. При цьому, слідчий суддя констатує і ту обставину, що підозрюваний не ухилявся від явки до суду для розгляду даного клопотання, враховуючи, що ОСОБА_5 не був затриманий органом досудового розслідування.

Посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на наявність ризиків вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, суд оцінює критично, оскільки такі обставини не є однозначно абсолютними і беззаперечними, виключними підставами для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.
На підставі наданих сторонами кримінального провадження пояснень та матеріалів, слідчий суддя, оцінюючи в сукупності всі встановлені слідчим суддею обставини, характер пояснень потерпілого та підозрюваного, враховуючи особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, котрому встановлена 2-а група інвалідності (за зором), є пенсіонером по інвалідності, відсутність постійного місця роботи, котрий має постійне зареєстроване та фактичне місце проживання в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області, за яким характеризується позитивно, його сімейний стан, зокрема, що він станом на час розгляду клопотання не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає з матір`ю, яка є людиною похилого віку (1938 р.н.), не є учасником АТО (ООС), не судимого, що йому ставиться у вину вчинення тяжкого кримінального правопорушення, дійшов висновку про доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що зазначений в клопотанні, а саме цілодобовий домашній арешт.
Керуючись ст.ст. 181, 183, 193-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 в матеріалах досудового розслідування зареєстровіаного 25 вересня 2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000628, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області, інваліда 2-ої групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язок прибувати до слідчого Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 , прокурора та суду обов`язково за першою вимогою.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали визначити до 31 грудня 2020 року.
Повідомити прокурора Полтавської області щодо продовження дій слідчого та інших осіб Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області 27 листопада 2020 року приблизно з 6 год. до 11 год. дії щодо фактичного затримання,без участі та залучення захисника щодо вручення підозри, допиту та відібрання підписів від підозрюваного ОСОБА_5 , котрий є інвалідом 2-ої групи (по зору) для вжиття відповідних заходів реагування про що повідомити слідчого суддю Автозаводського районного суду м. Кременчука.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання та контролю органу досудового розслідування Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: