Провадження №11-кп/801/400/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2020 року про задоволення клопотання прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000048 від 08.10.2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жеревці Лугинського району Житомирської області, за реєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_8
захисника : ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшло контрольне провадження у кримінальному провадженні № 0000048 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.01.2019 року .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2020 року клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено на 60 діб, починаючи з 29.01.2020 року до 28.03.2020 року включно.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , непогодившись з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подав апеляційну скаргу, просив ухвалу скасувати, винести нову ухвалу про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 не повязаного з тримання під вартою, а саме нічний домашній арешт
Вимоги апеляційної скарги захисника, мотивовано тим, що в процесі слухання справи у Вінницькому міському суді ОСОБА_7 жодного разу не запізнювався і не пропускав судового засідання, у вчиненні злочинів щиро розкаявся повністю, визнав свою вину, добровільно відшкодував потерпілим заподіяну шкоду, жоден з потерпілих до нього на даний час претензій не мають, підозра у вчиненні обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України за епізодом, по якому його взяли під варту на підставі ухвали, що оскаржується є абсолютно сумнівною.
В судовому засіданні процесуальним керівником було просто перелічені ризики, передбачені ст. 177 КПК України і жоден з них не проаргументований, тобто не доведено, що обвинувачений попадає хоч під один із ризиків.
Висновок судді про те, що ОСОБА_7 не має постійного місця проживання, роботи, міцних соціальних звязків є абсолютно надуманим, оскільки ці питання під час судового розгляду не вияснялися та не відповідають дійсності. ОСОБА_7 з двох років перебував у дитячому будинку, оскільки є круглим сиротою, останній кілька років до повноліття виховувався у дитячому будинку сімейного типу, розкаюється у вчиненні злочинів, в даний час став на шлях виправлення і жодних загроз для оточуючих не несе, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є невиправданим.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначила, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, захисника ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив застосувати запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою, а саме нічний домашній арешт, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно із ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000048 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.01.2019 року скерований до суду, триває судовий розгляд.
Посилання захисника ОСОБА_6 , що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відносно обвинуваченого відсутні є безпідставними, оскільки суддя в ухвалі суду навів достатні та переконливі докази їх існування, з яких вбачається, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують, на даний час вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки обвинувачення у скоєнні тяжкого злочину, тяжкість покарання, яке може бути призначено у разі доведення вини обвинуваченого свідчить про високий ступінь ризику ухилення обвинуваченого від суду, ризик можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні.
Рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на більш мякий, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Доводи захисника ОСОБА_6 про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, можливість проживання за адресою: АДРЕСА_2 в дитячому будинку сімейного типу, посилання на характеристику з ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1», згідно якої за період відбування покарання обвинувачений ОСОБА_7 характеризується посередньо, стягнень та заохочень немає, як на підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не є такими, що спростовують висновки суду щодо продовження строку запобіжного заходу.
Прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та неможливим, заявлені ризики не зменшилися, перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати встановленню істини по справі, вчиняти нові правопорушення, впливати на свідків.
Твердження захисника ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.
Ні під час судового розгляду, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Проживання ОСОБА_7 у дитячому будинку сімейного типу за адресою: АДРЕСА_2 , на думку суду апеляційної інстанції не забезпечить належний контроль за виконанням ОСОБА_7 процесуальних обов`язків обвинуваченого.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

Керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції.
п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4