ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/259/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених - ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
перекладача - ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 22 квітня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, з середньою технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22.05.2012 р. Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі. 13.07.2016 р. звільнений з Жданівської ВК № 3 по відбуттю строку покарання, -
визнаний винним та засуджений:
- за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
- за ч.3 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заміжня, без освіти, не працююча, раніше не судима, без місця реєстрації, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,-
визнана винною та засуджена за ч.3 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, не одруженого, без освіти, не працюючого, без місця реєстрації, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 26.06.2009 р. Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. 10.09.2012 р. звільнений на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково з невідбутим терміном 1 рік 7 місяців 15 днів,
визнаний винним та засуджений:
- за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.
- за ч.3 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_12 призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, не заміжня, без освіти, не працююча, раніше не судима, має на утриманні 5 малолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ,
визнана винною та засуджена:
- за ч.2 ст.186 КК України 4 років позбавлення волі.
- за ч.3 ст.187 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_14 призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.
Згідно вироку, ОСОБА_11 , 20.03.2017 року, приблизно о 22 год. 15 хв. перебуваючи поряд з будівлею Полтавського транспортно-будівельного технікуму, на площі Слави, 3/2 в м. Полтава, вирішив викрасти особисте майно ОСОБА_16 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужого майна, діючи повторно, з корисливих спонукань, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під час прощання, користуючись тим, що його дії ОСОБА_16 не помічає через свій стан сп`яніння, зняв з руки золотий перстень 583 проби, вагою 4.8 г, вартістю 2939,76 грн. (згідно довідки про закупівельну ціну золота Національного Банку України від 27.03.2017 року), та витягнув із зовнішньої кишені куртки мобільний телефон "Huawei Р8 Lite» ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 3154,95 грн (згідно висновку експерта №2303/2 від 23.03.2017 року), тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальний збиток на суму 6094,71 грн. Після цього, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , 30.04.2017 року, приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи на пішохідній алеї біля будинку 79-А по вул. Гвардійців-Широнінців у м. Харкові, діючи за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з корисливих мотивів, вступили у злочинну змову один з одним на вчинення кримінального правопорушення та з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, після чого ОСОБА_12 та невстановлена в ході досудового розслідування особа підійшли до раніше незнайомої потерпілої ОСОБА_17 , яка разом зі своєю сестрою ОСОБА_18 йшли по даній пішохідній алеї, та викрикнули у бік ОСОБА_17 та ОСОБА_18 : «Біжіть, доки ноги цілі!». Після чого, до ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підбігла ОСОБА_14 та стала чіплятися до ОСОБА_17 під надуманим приводом пропозиції вступити у статевий зв`язок та одержавши відмову потерпілої, стала наносити їй удари кулаками рук у ділянку обличчя, від яких потерпіла закривалася руками. Потім, до ОСОБА_17 підбігли ОСОБА_12 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, які повалили ОСОБА_17 на землю, після чого ОСОБА_12 став тримати її за волосся, та разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою нанесли потерпілій декілька ударів ногами у ділянку спини, застосувавши до неї фізичне насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої. Після чого, відкрито викрали з кишені одягнених на ОСОБА_17 штанів її мобільний телефон «ZТЕ А 510», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 40/06 від 20.06.2017 - 2375 грн. Потім, потерпіла ОСОБА_19 підвелася з землі та стала прохати вказаних осіб повернути їй мобільний телефон, а ОСОБА_12 , продовжуючи свої злочинні дії, взяв ОСОБА_17 за волосся та вдарив об поверхню металевого паркану, розташованого біля вказаної алеї, від чого потерпіла впала на землю, а ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та невстановлена в ході досудового розслідування особа з викраденим майном втекли з місця вчинення кримінального правопорушення, обернувши викрадене на власну користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим завдали потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 2375 грн. В результаті дій ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та невстановленої в ході досудового розслідування особи потерпілій ОСОБА_17 було спричинено тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2144-С/17 від 22.06.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за попередньою змовою і в групі 17.05.2017 року, приблизно о 11 годині 00 хвилин, більш точний час встановити не виявилося можливим, домовилися про спільне вчинення розбійного нападу на ОСОБА_20 шляхом проникнення до приміщення його квартири АДРЕСА_4 , та заздалегідь розподіливши ролі, згідно з якими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повинні були за згодою ОСОБА_20 (шляхом введення в оману про дружні стосунки) проникнути до приміщення його квартири, забезпечивши безперешкодний доступ ОСОБА_12 та ОСОБА_11 шляхом не закриття вхідних дверей, а ОСОБА_12 та ОСОБА_11 шляхом відкриття незачинених на замок дверей проникнути до вказаної квартири, продовживши реалізацію спільного злочинного умислу на розбійний напад.
Так, 17 травня 2017 року, приблизно o 11 годині 30 хвилин, більш точний час встановити не виявилося можливим, реалізуючи спільний умисел, спрямований на вчинення розбійного нападу, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_20 , поєднаного з проникненням до квартири останнього, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, та протиправного заволодіння його майном, бажаючи цього, з корисливих мотивів, з метою спільного незаконного збагачення, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 шляхом введення ОСОБА_20 в оману про дружні стосунки проникли до приміщення його квартири АДРЕСА_4 , залишивши при цьому незачинені на замок двері, тим самим забезпечивши безперешкодний доступ ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , продовжуючи реалізувати спільний злочинний умисел, спрямований на розбійний напад, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, нанесли ОСОБА_20 удари в область грудної клітини, спини та голови, в результаті яких потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми у формі струсу головного мозку, закритий перелом кісток носа із зсувом, забито-рваної рани правої вушної раковини, саден на правій щоці і спинці носа, синця правої вушної раковини, синця в лобно-тім`яній області, синця на правій щоці, синця на задній поверхні грудної клітини зліва, саден по зовнішній поверхні правого і лівого передплічий в нижній третині, саден на правій і лівій гомілці, що за ступенем тяжкості відповідно до висновку судово-медичної експертизи №624-А/17 відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвели за собою короткочасний розлад здоров`я. Після чого, ОСОБА_11 діючи умисно, за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_12 зв`язали руки та ноги потерпілого ОСОБА_20 , мережевим дротом, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 заволоділи грошима потерпілого в сумі 2600 гривень, годинником ТМ «Восток» вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №227 від 22.06.2017 року 420 гривень 00 копійок, монетою номіналом 5 гривень Національного банку України та мобільним телефоном ТМ «НОКІА» моделі 1209 вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 227 від 22.06.2017 року 141 гривню 00 копійок та обручкою із недорогоцінного металу, яка не представляє будь-якої вартості, чим спричинили потерпілому ОСОБА_20 матеріальну шкоду на суму 3166 грн. Після цього, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 з місця вчинення злочину зникли, обернувши викрадене на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_20 , матеріального збитку на суму 3166 грн.
До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні відмовився від своєї апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок за обвинуваченням ОСОБА_13 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування посилається на те, що судом першої інстанції не вірно кваліфіковані дії ОСОБА_13 та відсутні докази які б прямо підтверджували її вину.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_14 та інших осіб - скасувати, а справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції. В обґрунтування посилається на те, що судом в процесі розгляду справи було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що, у відповідності із п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вказує на те, що потерпілий ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що він не впізнає цих жінок, яких він запрошує до себе у гості 17.05.2017 року та хто йому наносив удари, він не бачив та впізнати нікого не може.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_22 просить оскаржуваний вирок за обвинуваченням ОСОБА_12 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.В обґрунтування посилається на те, що дії ОСОБА_12 судом першої інстанції кваліфіковані не вірно, з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та з істотним порушенням вимог кримінального закону. Зазначає, що у зв`язку з тим фактом, що під час судових засідань не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_12 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.187 КК України, та вичерпані можливості їх отримання, згідно п.3 ст. 284 КПК України суд першої інстанції, за цим епізодом мав винести виправдувальний вирок. Щодо обвинувачення за епізодом по ч.2 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений відносно потерпілої ОСОБА_23 , то ОСОБА_12 визнав вину та кваліфікацію не оспорює.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_13 просить оскаржуваний вирок щодо неї скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.В обґрунтування посилається на те, що судом першої інстанції не вірно кваліфіковані її дії та відсутні докази які б прямо підтверджували її вину.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_14 просить оскаржуваний вирок щодо неї змінити та призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України. В обґрунтування посилається на те, що вона є мати одиночка, має на утриманні 5 дітей.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить оскаржуваний вирок щодо нього змінити та призначити більш м`яке покарання. В обґрунтування посилається на те, що він вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, має на утриманні мати похилого віку.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить оскаржуваний вирок щодо нього змінити та призначити більш м`яке покарання. В обґрунтування посилається на те, що має на утриманні трьох малолітніх дітей.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_13 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції; обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу тільки адвоката та просили скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції; обвинуваченої ОСОБА_14 та її захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу лише обвинуваченої та просили пом`якшити їй покарання; обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного.

Оскільки висновок суду про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.187 КК України підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку та не оскаржується апелянтами, вирок в цій частині, відповідно до ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядається.
Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Апеляційні доводи обвинуваченої ОСОБА_13 та її захисника ОСОБА_7 , щодо недоведеності винуватості ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, викладені в апеляційній скарзі, а також апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_8 , щодо недоведеності винуватості ОСОБА_12 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.187 КК України, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду у суді першої інстанції та перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 в заподіянні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, що зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, а також про доведеність вини ОСОБА_13 та ОСОБА_12 в заподіянні розбою, поєднаного із проникненням у житло, що встановлені судом і детально викладені у вироку, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні показаннях обвинувачених ОСОБА_14 ОСОБА_11 , які визнали вину, показаннях потерпілого ОСОБА_21 , свідка ОСОБА_24 , а також відомостях, які містяться в матеріалах справи.
Обвинуваченими під час їх допиту в суді першої інстанції, підтвердили, що саме ОСОБА_14 та ОСОБА_13 17.05.2017 року у денний час звернулися до потерпілого ОСОБА_20 по цукерки для дитини, суд належним чином проаналізував, що відобразив у вироку та дав їм належну оцінку, і колегія суддів погоджується з нею, виходячи з наступного.
Потерпілий ОСОБА_20 , хоч і не впізнав у судовому засіданні обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 через вади зору після нанесених ударів, однак пояснив, що саме ті дівчини, що просили в нього цукерок, після того, як він пішов до квартири, а вони без його дозволу зайшли до квартири, а він дійшов до шафи - крокували за ним, що він це почув, а інших осіб у коридорі ОСОБА_20 не бачив та через 30 секунд він відчув удар по голові у висок, і хто вдарив ОСОБА_20 не бачив, оскільки удар був нанесений ззаду. З цими жінками напоїв не вживав.
За даними протоколу затримання осіб від 18.05.2017р. у ОСОБА_12 вилучено майно, яке належить потерпілому ОСОБА_20 . За висновком експерта від 30.06.17р. сліди пальців рук, залишених у квартирі АДРЕСА_5 належать ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .
Отже, версія та доводи апелянтів про незгоду з оскаржуваним вироком суду першої інстанції, оскільки потерпілий їх не впізнав, а також щодо суперечливості та відсутності достовірних доказів на підтвердження їх вини у вчиненні ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданих апеляційних скарг.
Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, їх належність та допустимість визнана судом.
Доводи обвинуваченої ОСОБА_13 щодо порушення її прав, оскільки при розгляді справи був замінений один із суддів але при цьому не почали судовий розгляд спочатку є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Так відповідно до ухвали Київського районного суду м.Харкова від 26.10.2018 року та журналу судового засідання від 26.10.2018 року сторони кримінального провадження не наполягали на новому проведенні процесуальних дій, які вже були здійсненні судом до заміни судді та вважали за можливе продовжити судовий розгляд (т.3 л.д.120-123).

Що стосується призначеного ОСОБА_11 покарання, то воно цілком відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки призначаючи покарання, суд у повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого та призначив йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_14 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно обрав вид покарання, проте при обранні міри покарання не достатньо врахував дані про особу обвинуваченої та наявність обставин, що пом`якшує покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є підставою для суду апеляційної інстанції для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання, на підставі п.1 ч.1 ст.408 КПК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_14 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та встановив, що обвинувачена вчинила злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, раніше не судима, не заміжня, без освіти, не працююча, задовільно характеризується за місцем утримання у державній установі виконання покарань № 27, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має 5 малолітніх дітей та захворювання.
Судом першої інстанції також при призначенні ОСОБА_14 покарання враховані обставини, що пом`якшують покарання та обтяжуючи обставини. З урахуванням перелічених обставин, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_14 покарання в межах санкцій закону за інкримінований їй злочин.

Разом з тим, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи обвинуваченого ОСОБА_14 про пом`якшення їй покарання.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає за необхідне у даному випадку при призначенні ОСОБА_14 покарання за ч.3 ст.187 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, пом`якшити призначене їй покарання.
Належить врахувати те, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обвинувачена ОСОБА_14 раніше не судима, не заміжня, задовільно характеризується за місцем утримання у державній установі виконання покарань № 27, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має 5 малолітніх дітей та захворювання. Крім того, в суді апеляційної інстанції визнала вину в повному обсязі, зазначила про те, що зробила для себе відповідні висновки на майбутнє щодо необхідності дотримання вимог закону та про неприйнятність протиправної поведінки в майбутньому.

Ці відомості під час апеляційного розгляд ніким з учасників кримінального провадження не оспорювалися та не спростовані.

На думку колегії суддів, поведінка обвинуваченої після вчинених злочинів, а також те, що вона, щиро розкаялась, об`єктивно свідчить про наявність обставин, які пом`якшують покарання.

За таких обставин, з урахуванням того, що обвинувачена ОСОБА_14 має твердий намір стати на шлях виправлення, колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити покарання, і приходить до висновку, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченої, а також попередження скоєння нових злочинів.

В той же час, підстав для застосування до ОСОБА_14 положень ст..69 КК України під час перегляду оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Враховуючи, що злочини вчинені до 21.06.2017 р., апеляційний суд вважає за необхідне застосувати положення ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року) та зарахувати ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_14 задовольнити частково.
Вирок Київського районного суду м.Харкова від 22 квітня 2019 року у відношенні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 залишити без змін.
Вирок Київського районного суду м.Харкова від 22 квітня 2019 року у відношенні ОСОБА_14 змінити.

Вважати ОСОБА_14 засудженою за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Пом`якшити ОСОБА_14 покарання за ч.3 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_14 у виді позбавлення волі на строк 7 (семі) років з конфіскацією усього особистого майна.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_11 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18 травня 2017 року по 13 січня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_12 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18 травня 2017 року по 13 січня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_13 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18 травня 2017 року по 13 січня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченій ОСОБА_14 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18 травня 2017 року по 13 січня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий

Судді: