Справа № 462/40/20
провадження 1-кс/462/181/20
У Х В А Л А

30 січня 2020 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 28.12.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002823,

встановив:

ОСОБА_3 28.05.2019 року звернувся до суду зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 28.12.2019 року про відмову у визнанні потерпілим. Свою скаргу обґрунтовує тим, що слідчим ОСОБА_4 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002823 від 11.09.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.383 КК України за фактом подання ОСОБА_5 неправдивої заяви про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, за ознаками ст. 125 КК України. 27.08.2019 року він звернувся в Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0002823, проте у цьому слідчим було відмовлено, винесено оскаржувану постанову з тих підстав, що на даний час слідчим не встановлено факту завдання йому моральної шкоди даним кримінальним правопорушенням, а також не надано жодних підтверджуючих даних щодо заподіяння йому шкоди. Вважає постанову слідчого від 28.12.2019 року незаконною, просить скасувати таку, оскільки подання ОСОБА_5 неправдивої заяви про вчинення ним кримінального правопорушення, за ознаками ст. 125 КК України, завдає йому значної моральної шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Однак, скаржник не з`явився для розгляду скарги у судове засідання, яке було призначене на 30.01.2020 року, хоча належним чином був повідомленим про час, дату та місце розгляду скарги, при цьому в поданій скарзі просив розглядати скаргу за його відсутності у зв`язку із завантаженістю по інших судових справах.

Слідчий ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши доводи та матеріали скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження №0002823, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому слідстві може бути оскаржене до слідчого судді рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
В свою чергу, статтею 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст.55 КПК України).
Згідно ч.3 ст.55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Дослідженням представлених матеріалів встановлено, що Залізничним ВП ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002823 від 11.09.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.383 КК України, по факту того, що 10.09.2019 року надійшла ухвала слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_6 від 06.09.2019 року про внесення в ЄРДР відомостей, які містяться в заяві ОСОБА_3 від 27.08.2019 року про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України, а саме: 02.02.2019 року в приміщенні Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, що на вул. Чернівецька, 2 у м. Львові ОСОБА_5 подав заяву про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , яка на його думку не відповідає дійсності.

Із матеріалів кримінального провадження №0002823 від 11.09.2019 року вбачається, що 25.12.2019 року ОСОБА_3 звертався в Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про визнання його потерпілим та допит його як потерпілого, однак постановою слідчого ОСОБА_4 від 28.12.2019 року у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в межах кримінального провадження №0002823 від 11.09.2019 року відмовлено.

Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_3 слідчим відмовлено у визнанні потерпілим у зв`язку з тим, що доказів, які б свідчили про те, що йому кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди на даній стадії досудового слідства не здобуто, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Встановлення факту заподіяння шкоди є завданням слідства шляхом отримання доказів цього, а вид і розмір шкоди, завданої злочином, є обставинами, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Крім цього, органу досудового розслідування було повідомлено про обставини, які вказують на наявність складу злочину, передбаченого ч.1 ст.383 КК України, безпосередньо ОСОБА_3 , який вчинено щодо нього, оскільки завдав йому значної моральної шкоди. Об`єктивні дані, які б спростовували такі доводи ОСОБА_3 у слідчого судді відсутні, а відтак відсутні очевидні та достатні підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення прав скаржника за обставин встановлення обгрунтованості скарги, вважаю, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 55, 110, 303, 306, 307, 309 КПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 28.12.2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0002823.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1