Справа № 947/8404/20
Провадження № 1-кс/947/7528/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000155 від 08.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягли згоди на вчинення розбійного нападу та викрадення громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при цьому узгодивши роль кожного при його вчиненні. Для організації та спрощення вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці придбали вогнепальну зброю.

Приступивши до реалізації свого узгодженого та злочинного плану, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 07.03.2020 близько 17.10 годині рухаючись на транспортному засобі марки «BMW» BBI FA79 по вул. Маріїнська смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області за кермом якого перебувала невстановлена в ході досудового слідства особа. Побачивши транспортний засіб потерпілого марки «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , за кермом якого перебував сам потерпілий ОСОБА_8 здійснили небезпечний маневр та змусили останнього зупинити автомобіль. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 вийшли із автомобіля «BMW» BBI FA79, та в подальшому ОСОБА_9 , тримаючи в руках вогнепальну зброю, здійснив постріл вбік потерпілого. Далі, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок майна потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, проникли до автомобіля марки «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в якому ОСОБА_9 наніс удар в область голови ОСОБА_8 , а ОСОБА_5 в свою чергу використовуючи невстановлений предмет за конструктивними особливостями схожий на вогнепальну зброю, як психологічний фактор можливого застосування відносно потерпілого насильства, небезпечного для життя та здоров`я останнього, із кишені куртки потерпілого дістав мобільний телефон марки «Самсунг А10» чорного кольору, який належить останньому, вартістю 5000 гривень, тим самим заволодівши майном ОСОБА_8 , яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Також, 07.03.2020 близько 17.10 годині ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Маріїнська, ріг вул. 7 лінія, маючи спільний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_8 рухаючись на транспортному засобі марки «BMW» BBI FA79 по вул. Маріїнська смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, побачивши транспортний засіб потерпілого марки «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , за кермом якого перебував сам потерпілий ОСОБА_8 , здійснили небезпечний маневр та змусили останнього зупинити автомобіль. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 вийшли із автомобіля «BMW» BBI FA79 та в подальшому ОСОБА_9 , тримаючи в руках вогнепальну зброю, здійснив постріл вбік потерпілого. Далі, переслідуючи мету незаконного позбавлення волі потерпілого, ОСОБА_5 силоміць перемістив потерпілого до заднього сидіння автомобіля, а ОСОБА_9 зайняв місце водія вказаного транспортного засобу та почав рух, вирушивши в бік с. Молодіжне, Овідіопольського району Одеської області. Прибувши до кладовища с. Молодіжне, Овідіопольського району, Одеської області, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 витягли потерпілого із авто та розпочали наносити останньому тілесні ушкодження невстановленими предметами в область голови, тулуба та кінцівок. В ході завдання потерпілому фізичних страждань, ОСОБА_5 здійснив постріл із вогнепальної зброї в результаті завдавши потерпілому тілесні ушкодження у виді рани нігтьової фаланги І пальця лівої стопи та відповідно до п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після чого, продовжуючи реалізацію спільного умислу направленого на незаконне позбавлення волі потерпілого, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 силоміць посадили ОСОБА_8 до автомобіля марки «Мазда 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Далі, прибувши до вул. Фермерська, с. Молодіжне, Овідіопольського району, Одеської області, обмежуючи можливість потерпілого вільно пересуватися, затягли того до багажного відділення автомобіля марки «BMW» BBI FA79, та вирушили у невідомому напрямку. В цей час до ОСОБА_5 та КіріаМ. долучився ОСОБА_7 , який разом з іншими переліченими особами, прибув за невстановленої в ході слідства адресою. Де, діючи відповідно до свого узгодженого злочинного плану, дістали потерпілого із багажного відділення «BMW» BBI FA79, та розпочали наносити хаотичні удари в область голови, тулуба та ніг потерпілого невстановленими предметами, в результаті чого завдали потерпілому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку та дві забійні рани голови, які відповідно до п.п. 2 п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та чотири садна правої гомілки які відповідно до п.п. 2 п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В цей час ОСОБА_8 побоюючись за своє життя, скориставшись нагодою та часом поки ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 відвернули увагу від нього, здійснив змогу втечі. Однак, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 не бажаючи припинити свої протиправні дії маючи при собі вогнепальну зброю, розпочали переслідування потерпілого та хаотичну стрілянину вбік останнього. Проте, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 наздогнати потерпілого не вдалося.

Під час проведення досудового слідства із показань свідків встановлено, що ОСОБА_11 , після вчинення відносно потерпілого кримінального правопорушення в результаті якого серед іншого майна, злочинці заволоділи і ключами від автомобіля потерпілого, намагався організувати зустріч із потерпілим з метою повернення ключів від автомобіля.

У ході досудового розслідування, 22.04.2020 був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_11 , уході якого було вилучено, зокрема, мобільний телефон марки «Samsung», імей: НОМЕР_3 , імей: НОМЕР_4 , з активованою сім картою оператора «Лайф» НОМЕР_5 , НОМЕР_5 , металевий предмет зовні схожий на обріз, без маркування та будь яких видимих пошкоджень, споряджений один патроном з маркуванням 16 мм, металевий предмет, зовні схожий на патрон (1 шт), металевий предмет схожий на ніж з маркуванням ZORT Бекас 440 ST.

Виходячи з цього, в органу досудового слідства є достатні підстави вважати, що ОСОБА_12 володіє інформацією, щодо вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, ОСОБА_12 , використовуючи мобільний термінал, наступного для після вчинення злочинів відносно ОСОБА_8 , дзвонив свідкові ОСОБА_13 , та як вбачається із показань самого свідка, ОСОБА_12 під час вказаної телефонної бесіди пропонував ОСОБА_13 забрати ключі від автомобіля потерпілого, а вилучені речі є речовими доказами та у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні формують одне ціле, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладені арешту на майно.

Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Представник власника майна про дату та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином, що підтверджується долученою до матеріалів клопотання довідкою про доставку повідомлення, в судове засідання не з`явився.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з долученого до матеріалів клопотання протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 28.04.2020 року, останній вказав, що йому зателефонував знайомий Карен з номеру телефону НОМЕР_6 або НОМЕР_7 , він точно не пам`ятає з якого саме, почав обговорювати ситуацію пов`язану з потерпілим ОСОБА_8 та запропонував зустрітися та віддати ключі від машини.

Відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку від 22.04.2020 року, на підставі ухвали слідчого судді, був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_11 , у ході якого було вилучено речі, перелік яких міститься в клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки мобільний телефон марки «Samsung» може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, відомості щодо обставин кримінальних правопорушень, а також дані щодо осіб, ймовірно причетних до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_12 , використовуючи цей мобільний телефон, дзвонив свідкові ОСОБА_13 ..

Викладене також підтверджується протоколом огляду предметів від 23.04.2020 року, відповідно до якого слідчим був оглянутий мобільний телефон марки «Samsung» та встановлено, що журнал дзвінків зберігає інформацію щодо дзвінків ОСОБА_13 , який підписаний як абонент « ОСОБА_14 » НОМЕР_8 , зокрема, дзвінки здійснені 07.03., 08.03., 16.03., 18.03, 19.03.2020 року.

Крім того, вилучені металевий предмет зовні схожий на обріз, споряджений один патроном з маркуванням 16 мм, металевий предмет, зовні схожий на патрон (1 шт), металевий предмет схожий на ніж, можуть бути знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, а саме могли використовуватись для здійснення розбійного нападу та викрадення ОСОБА_8 ..

Також, вищевказане майно необхідне для проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень, з метою встановлення слідів кримінального правопорушення, а також відомостей, які можуть бути в подальшому використані як докази.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також необхідність проведення експертних досліджень та необхідних слідчий дій з вказаним майном.

Слідчий суддя також звертає увагу, що не накладення арешту на вилучене майно може призвести до його зміни або знищення, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження, а також не досягнення мети досудового розслідування.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на частину вилученого майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення експертних досліджень та ряду слідчих дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000155 від 08.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження, а саме: мобільний телефон марки «Samsung», імей: НОМЕР_3 , імей: НОМЕР_4 , з активованою сім картою оператора «Лайф» НОМЕР_5 , металевий предмет зовні схожий на обріз, без маркування та будь-яких видимих пошкоджень, споряджений один патроном з маркуванням 16 мм, металевий предмет, зовні схожий на патрон (1 шт), металевий предмет схожий на ніж з маркуванням ZORT Бекас 440 ST.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1