Справа № 464/3056/19
пр.№ 1-кп/464/106/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.02.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/3056/19, внесене 23.05.19. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001217, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борщів Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, невійськовозобов*язаного, не працюючого, згідно із ст.89 КК України судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_3 ;

учасник провадження потерпіла ОСОБА_5 (подала заяву про розгляд справи у її відсутності з наданням згоди на проведення розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України), -

з участю прокурора та обвинуваченого, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 21 травня 2019 року о 2 год. з комп*ютерного столу кімнати у квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно ОСОБА_5 фотоапарат «Нікон Колпікс p500» вартістю 3500 грн., чим завдав останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Ствердив, що 20.05.19. прийшов у квартиру по АДРЕСА_3 , де проживає його знайомий ОСОБА_6 з дружиною та його сестрою потерпілою. Довгий час розпивали спиртні напої, а коли всі заснули, близько 2 години, він зайшов у кімнату до потерпілої, якої не було вдома, де зі столу викрав її фотоапарат «Нікон», який заховав під куртку. Попросив потім ОСОБА_6 випустити його з квартири, після чого одразу попрямував до ломбарду, де викрадене майно здав та отримав натомість 540-560 грн. Ці гроші витратив у подальшому на власні потреби. Щиро розкаюється у вчиненому і просить суд суворо не карати. Вважав, що поверне викрадене, але цього так і не зробив. Хотів у подальшому відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду, але остання відмовилась від цього. Не зміг пояснити суду, чому не з*являвся на його виклики, незважаючи на те, що особисто під розписку був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; та чому у подальшому не поцікавився станом розгляду провадження.

З огляду на те, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються (з урахуванням поданої потерпілою заяви), а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості проти власності, особу обвинуваченого, який згідно із ст.89 КК України судимості не має; має, зі слів, сина ОСОБА_7 , 2016 р.н., який проживає з його цивільною дружиною в с.Давидів Пустомитівського району Львівської області; відсутність соціальних зв*язків, те, що не працює, осіб на утриманні не має, як і хронічних захворювань; на обліку в психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває; щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами, які пом*якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин; та висновок досудової доповіді, за наслідками якого ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як середні, - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії - за ч.1 ст.185 КК України, арешт на строк 1 місяць з урахуванням вимог ч.ч.1, 3 ст.60 КК України.

Підстав для призначення ОСОБА_3 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить. Саме такий вид покарання, який полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції, та розмір покарання (один місяць) з урахуванням викраденого та його вартості, неправдивості показань обвинуваченого щодо бажання відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду, яка відмовилась від отримання коштів за викрадене, що спростовується заявою потерпілої, яка зазначає про те, що заподіяна їй шкода не відшкодована обвинуваченим, що підтвердила і під час підготовчого провадження у суді, та думку останньої щодо призначення міри покарання; а також поведінку обвинуваченого під час судового слідства, у зв*язку з чим до нього двічі застосовувався привід, а в подальшому був оголошений в розшук, - необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов*язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Так, обвинуваченому у кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався. У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та виконання ним вироку суду. При вирішенні даного питання суд враховує ризики, передбачені ст.177 КПК України, призначення ОСОБА_3 покарання у виді арешту, що відбувається реально, та з метою забезпечення виконання судового рішення та унеможливлення ухилення обвинуваченим від відбування призначеного покарання, до набрання вироком законної сили останньому слід обрати запобіжний захід тримання під вартою, взявши під варту з зали суду.

В порядку ст.100 КПК України речові докази (постанова слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській обл. від 25.05.19.), передані потерпілій під розписку (коробку та гарантійний талон від фотоапарата), - слід залишити по-приналежності.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання арешт на строк один місяць.

Обрати ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою, взявши під варту з зали суду, до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 13 лютого 2020 року.

Речові докази залишити ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1