Справа № 308/2799/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.04.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суду в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження №11-сс/4806/190/20, за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2020.
Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово на строк по 15. 05. 2020 включно, щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухий, Великоберезнянського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.187 КК України.
Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до ч. 5 ст. 194 покладено обов`язки: прибувати до слідчого та прокурора за їх першою вимогою; заборонити цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 18. 03 .2020 приблизно о 03 год., перебуваючи на сходовій клітині восьмого поверху будинку АДРЕСА_2 , умисно, з погрозою застосування насильства небезпечного для життя, з метою заволодіння чужим майном, здійснив напад на громадянина ОСОБА_10 , в ході якого притиснувши до шиї потерпілого предмет схожий на лезо ножа, почав посилювати ним натиск, спричиняючи біль, та демонструючи наміри заподіяти йому тілесні ушкодження в життєво важливі органи, висловлюючи при цьому погрозу вбивством потерпілому, вимагав у потерпілого віддати йому грошові кошти, яких потерпілий не мав. Маючи реальні підстави побоюючись погроз нападника, ОСОБА_10 запропонував йому свій мобільний телефон «Ксіомі Редмі МіАІ», діставши його з внутрішнього карману куртки. Після чого ОСОБА_6 вихопив казаний телефон з руки потерпілого і втік, покинувши місце скоєння злочину.
Органом досудового розслідування, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий обґрунтувавтим, що злочин в якому підозрюється ОСОБА_6 є умисним тяжким кваліфікованим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, а також того, що він особисто чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, шляхом залякування, умовлянням чи іншим способом з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань, у зв`язку з чим на даний час є необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того, на даний час, будь - якого підтвердження офіційного місця проживання ОСОБА_6 не отримано, паспорт громадянина України у ОСОБА_6 відсутній, фактичне місце знаходження його паспорта невідоме, сам він відмовляється від спілкування з правоохоронними органами з цього приводу.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що у клопотанні слідчим взагалі не обґрунтовано та в ході розгляду клопотання прокурором не доведено того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні. При цьому єдиним обґрунтуванням неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу сторона обвинувачення вказує тяжкість вчиненого злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України. Також слідчий суддя зазначив, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м"які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому слідчий суддя зазначив, що матеріали клопотання слідчого не містять достатніх доказів, які б вказували на безумовну необхідність обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором, слідчим належно не мотивовано, чому більш м`який запобіжний захід - домашній арешт не може запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні. На думку слідчого судді, наявність лише обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину не може вважатися достатньою підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 .. З врахуванням сукупності викладених висновків, практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішеннях «Харченко проти України», «Боротюк проти України», «Летельє проти Франції» та характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, що свідчить про наявність стримуючих чинників, які здатні зменшити вказані стороною обвинувачення ризики, слідчий суддя прийшов до висновку, про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19. 03. 2020 та постановити нову ухвалу про обрання щодо ОСОБА_6 , підозрюваного за ч.1 ст.187 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На його думку, ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою і такою, що винесена внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення.
В доповненні до апеляційної скарги прокурор вказує на те, що при розгляді клопотання слідчий суддя не врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які містять достатні підстави для застосування саме такого запобіжного заходу, зокрема: переховування від органу досудового слідства, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення. Також прокурор звертає увагу, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, а також просить врахувати, що ОСОБА_6 є підозрюваним й в іншому кримінальному провадженні за ч. ч.1, 2 ст. 190 КК України, що додатково свідчить про існування ризику продовження підозрюваним злочинної діяльності. У зв`язку з наведеним прокурор вважає, що висновок слідчого судді про доцільність та достатність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та суперечить положенням ст. ст. 177,178 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_11 на заперечення щодо апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора з доповненням до неї підлягає до задоволення, з таких підстав.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) констатував, що Конвенція, по суті, відсилає до національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства, водночас вимагаючи також, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті статті 5 Конвенції, яка полягає в захисті людини від свавілля.
Таким чином, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; наявність конкретних фактичних та правових підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК України, враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий підозрюваного;
наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про взяття під варту, перш за все має вирішити питання, чи існують підстави для «розумної підозри» щодо причетності підозрюваного до злочину.
Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту й затримання, закріпленої в статті 5 Конвенції.
Відповідно практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться в статті 5 пар. 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин».
Вимога розумної підозри містить у собі два питання: перше з них становить питання права: розумна підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом; друге питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного злочину.
Колегія суддів враховує, що стандарт переконання «розумна підозра» достатньо вимогливий, хоча значно слабкіший за стандарт «поза розумним сумнівом», який вимагається для кримінального засудження.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ця вимога не означає, що сторона обвинувачення навіть на ранніх стадіях розслідування, зобов`язана довести всі елементи правопорушення, оскільки цей стандарт не вимагає, щоб сторона обвинувачення мала докази, достатні для остаточного вирішення питання про винуватість.
18. 03. 2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
Зазначені умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 187 КК України, а саме в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбої).
Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказаних вимог законодавства не дотримався в повному обсязі, а тому апеляційний суд уважає апеляційну скаргу прокурора в частині, що стосується необґрунтованості висновку слідчого судді щодо недоведеності прокурором
та слідчим обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному, не ґрунтується на встановлених фактичних обставинах .
З ухвали слідчого судді вбачається, що надані суду матеріали дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Колегія суддів вважає, що матеріали поданого клопотання містять достатні підстави вважати, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яка підтверджується копіями витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.п.7-8); протоколом прийняття заяви про вчинення злочину (а.с.п. 20-22, протоколом огляду місця події від 18.03.2020 (а.с.п. 33-35), протоколом допиту потерпілого (а.с.п. 23-32), протоколом пред`явлення особи для впізнання (а.с.п. 36-38), повідомленням про підозру від 18.03.2020 (а.с.п. 14-16).
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, яке підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нового рішення та задоволенням клопотання слідчого.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, вислухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість даного клопотання, прийшов до помилкового висновку про необхідність відмови у його задоволенні через те, що слідчим не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_6 ..
Колегія суддів приходить до висновку про необхідність в даному випадку обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час апеляційного розгляду встановлено, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та обґрунтованість цієї підозри підтверджується вагомими наявними доказами, які додані до клопотання слідчого та встановлена наявність ризику, що знаходячись на волі, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Про такий ризик свідчить також те, що підозрюваний ОСОБА_6 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення даного злочину у разі доведеності його вини, може незаконно впливати на потерпілого, шляхом його підкупу або залякування; вчинити інші кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки. Існування зазначених ризиків підтверджується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення та відомими даними про особу підозрюваного. Зокрема, за вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, усвідомлюючи неминучість покарання, він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_12 відомо місце проживання потерпілого, а тому, перебуваючи на волі, останній матиме можливість незаконно вплинути на нього шляхом залякування чи інших протиправних дій, окрім того на даний час не допитано всіх свідків, показання яких можуть мати суттєве доказове значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.
До того ж, ОСОБА_6 не одружений, знаходячись у працездатному віці ніде не працює, законного джерела доходу не має, дітей чи інших осіб на утриманні не має, тобто міцні соціальні зв`язки відсутні.
У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10.11.1969 у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27.06. 1968 у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10.11.1969 у справі «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26.06.1991 у справі «Летельєр проти Франції»).
ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Колегія суддів враховує і те, що 31. 03. 2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у інших кримінальних провадженнях, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2020 та 13.03.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 190 КК України, на що обґрунтовано звертає увагу прокурор у доповненні до апеляційної скарги.
Зазначені обставини та тяжкість покарання, що загрожує, у разі визнання ОСОБА_6 винуватим в інкримінованому злочині, вказують на можливість підозрюваного ухилитися від слідства і суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З огляду на викладене, саме вказані фактичні обставини кримінального провадження, а не тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 вказують на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також запобігти встановленим ризикам.
При цьому, апеляційний суд враховує і те, що зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.
Враховуючи дані про особу, що підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не перешкоджають триманню його під вартою, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_6 у менш обтяжливий спосіб, та вважає за необхідне з цих підстав апеляційну скаргу прокурора з доповненнями до неї задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Доводи, викладені в ухвалі слідчого судді, про дані щодо особи підозрюваного, відсутність відомостей про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного протягом всього часу досудового розслідування мають місце, однак самі по собі не є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання йому домашнього арешту, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.
З урахуванням положень п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, беручи до уваги вимоги ч. 4 ст.183 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне не визначати розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства та погрозою його застосування.
При прийнятті рішення колегія суддів також, ураховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 177, 196, 197, 404, 405, 407, 412,422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 з доповненням до неї задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2020, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатської області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_6 скасувати.
Клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 задовольнити.
Обрати ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухий, Великоберезнянського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання ОСОБА_6 під вартою встановити до 07 год. 30 хв. - 17.05.2020.
Контроль та виконання ухвали суду покласти на процесуального прокурора ОСОБА_5 ..
Ухвала набирає законної сили після її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: