Справа № 344/2455/20
Провадження № 1-кп/344/569/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого за наступних обставин.

Так, 23 грудня 2019 року приблизно о 07год. 00хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки BMW Х5 реєстраційний номер НОМЕР_2 рухався по вулиці Вовчинецька в м. Івано-Франківськ в напрямку перехрестя з вулицею Василіянок. Проїжджаючи повз будинок № 10 водій ОСОБА_4 не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не справився з керуванням, виїхав за межі проїзної частини праворуч на тротуар, який був відмежований від проїзної частини металічними стовпчиками безпеки, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

При цьому ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.10, згідно з яким тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном;

п. 2.3 б), д) в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1., який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 11.13, відповідно до якого забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт по обслуговуванню торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1 - 26.3 цих Правил;

п. 12.1., згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_7 помер від закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, крововиливами в м`які тканини голови, яка ускладнилась набряком та стисненням головного мозку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та беззастережно, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини порушення 23 грудня 2019 року приблизно о 07год. 00хв. по вул. Вовчинецька в м. Івано-Франківськ ним Правил дорожнього руху України, в результаті чого він, керуючи автомобілем марки BMW Х5 реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перебував на тротуарі, внаслідок чого останній помер. Також суду пояснив, що того дня дорожнє покриття було мокре, автомобіль почало заносити і викинуло на тротуар, де він збив стовпчики і, налякавшись, поїхав з місця пригоди. Зупинився він на іншій вулиці, де оглянув автомобіль і виявив його пошкодження. Тоді до нього зателефонували працівники поліції і повідомили, що він здійснив наїзд на пішохода та наказали залишатись на місці, що він і зробив. До вчиненого обвинувачений ставиться критично, щиро кається, завдані злочином збитки та шкоду він добровільно в повному обсязі сім`ї та родичам загиблого відшкодував, необхідну допомогу їм надає й надалі. Просив суд волі його не позбавляти.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким; дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого; його молодий вік; стан здоров`я та його майновий стан; він не працює; не одружений; він позитивно характеризується за місцем проживання; має міцні соціальні зв`язки; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; вперше притягується до кримінальної відповідальності раніше не судимий; даний злочин обвинувачений вчинив з необережності, а також те, що відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України потерпілим нікого не визнано, оскільки близькі родичі відмовилися він написання відповідних заяв.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається низька ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Отже, враховуючи вищенаведене, а також думку прокурора та сторони захисту, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України і такі покарання будуть достатніми, справедливими та необхідними для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами. В той же час суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Цивільний позов не заявлявся.

В даному кримінальному провадженні відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України потерпілим нікого не визнано, оскільки близькі родичі відмовилися він написання відповідних заяв.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 скасувати.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави з покладеними обов`язками скасувати.

Заставу в розмірі 153680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка 26 грудня 2019 року внесена заставодавцем повернути заставодавцю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючому в с. Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області, РНОКПП НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 3611 (три тисячі шістсот одинадцять) гривень 14 коп. процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази: автомобіль марки BMW Х5 реєстраційний номер НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_2 , бампер та пластикові елементи (постанови слідчого від 23.12.2019 року) повернути власнику ОСОБА_8 ; змиви з руля, мікрооб`єкти, сліди пальців рук, біологічні зразки ОСОБА_4 (постанови слідчого від 23.12.2019 року), диск з відеозаписом (постанова слідчого від 25.12.2019 року) зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 24 грудня 2019 року, скасувати.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1