Справа № 487/836/20
Провадження № 1-кс/487/1297/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001036 від 24.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 за погодженням з заступником начальника управління прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просила накласти арешт на два паперові згортки з подрібненою речовиною рослинного походження, мобільний телефон ОСОБА_6 «SamsungG7» з сім карткою оператора лайф номер НОМЕР_1 (ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ).
Клопотання мотивоване тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001036 від 24.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Поліцейський батальйону №2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції НПУ ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом із іншими невстановленими особами УПП в Миколаївській області ДПП НПУ за попередньою змовою організували злочину схему з придбання, зберігання, перевезення та подальшого збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів. 12.02.2020 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.02.2020 проведено обшук домоволодіння АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 , в ході якого було відшукано та вилучено: два паперові згортки з подрібненою речовиною рослинного походження, мобільний телефон ОСОБА_6 «SamsungG7» з сім карткою оператора лайф номер НОМЕР_1 (ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ). Посилаючись на запобігання, можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі та відчуження вилученого майна, слідчий просив накласти на нього арешт.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Частиною 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001036 від 24.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що поліцейський батальйону №2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції НПУ ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом із іншими невстановленими особами УПП в Миколаївській області ДПП НПУ за попередньою змовою організували злочину схему з придбання, зберігання, перевезення та подальшого збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
В ході досудового розслідування також встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_6 .
На підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.02.2020 року проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно протоколу обшуку від 12.02.2020 р. за зазначеною адресою виявлено та вилучено: два паперові згортки з подрібненою речовиною рослинного походження, мобільний телефон ОСОБА_6 «SamsungG7» з сім карткою оператора лайф номер НОМЕР_1 (ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ).
Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.
З доданих до клопотання доказів вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені в ході обшуку речі мають суттєве значення для кримінального провадження.
Так, вилучена речовина рослинного походження є предметом вчинення злочину, мобільний телефон може містити інформацію про обставини, які підлягають встановленню під час кримінального провадження, а тому є доказами вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.
Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення, зміни вказаного майна.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001036 від 24.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено в ході проведення обшуку за адресою: м. Миколаїв, вул. Покровська, 22, а саме: два паперові згортки з подрібненою речовиною рослинного походження, мобільний телефон ОСОБА_6 «SamsungG7» з сім карткою оператора лайф номер НОМЕР_1 (ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1