ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №612/780/19 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження 11-кп/818/1403/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України
УХВАЛА
Іменем України

07 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 18.12.2019 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому 19.07.2019 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000154 за обвинуваченням: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України, повернутий начальнику Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області для усунення недоліків протягом розумного строку.

В обґрунтування прийнятого рішення районний суд вказав, що обвинувачення щодо обох обвинувачених містить суперечливі та взаємно виключні формулювання. Так у обвинувальному акті в одному реченні вказано, що спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченими потерпілому відбулося «на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин» та «на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин». В іншому реченні одночасно вказано, що злочином «завдано матеріальну шкоду» та «не завдано».
Також, обвинувальний акт, всупереч вимогам ч.2 ст. 291, п.1ч.1 ст. 372, п.4 ч.2 ст. 374 КПК України, містить недостовірні відомості, щодо сімейного стану та освіти обвинуваченого ОСОБА_8 .
Крім того, суд прийняв як належний доказ наданий стороною захисту договір про надання правової допомоги у цьому провадженні від 25.10.2019, укладений між адвокатом ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .
При цьому, в додатках до обвинувального акту зазначено що захиснику була вручена копія обвинувального акту, що не відповідає дійсності.
Також, у розписках обвинувачених про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування відсутні дані про кількість аркушів даних процесуальних документів.
Крім цього, суд вказав, що відсутність на обвинувальному акті печатки прокуратури є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду у справі № 344/5091/13-к (провадження № 51-464 км 18).
Також, в графі 3 розділу 2 цього реєстру до обвинувального акту невірно вказано про винесення постанови про залучення захисника оскільки, з чим погодився прокурор та інші учасники кримінального провадження, захисник в цей день постановою слідчого не залучався.
Таким чином, врахувавши вищезазначені недоліки, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані недоліки мають бути усунуті з метою забезпечення обвинуваченим реалізації права на захист від конкретного обвинувачення, що в суді зробити неможливо, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Мотивуючи скаргу вказав, що при підготовчому судовому засіданні суд не вправі перевіряти правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження. На думку прокурора, обвинувальний акт відповідає положенням ст.291 КПК України, містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію дій обвинувачених, а тому підстав для його повернення немає. Викладені судом підстави для повернення обвинувального акту вважає формальними та надуманими. Також вказав, що обвинуваченими не було повідомлено орган досудового розслідування про укладення 25.10.2019 договору із захисником, останні отримали копію обвинувального акту 28.10.2019 та будь-яких зауважень при цьому не висловлювали, копія договору про надання правової допомоги до органу досудового розслідування не надходила. Не погодився з твердженням суду про необхідність засвідчення обвинувального акту гербовою печаткою. Зазначив, що невірні дані про освіту та сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_8 є описками, які не свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_9 просить залишити її без задоволення, а ухвалу районного суду без змін, як таку, що є законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 18.12.2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому 19.07.2019 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000154 за обвинуваченням: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України, повернутий начальнику Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області для усунення недоліків протягом розумного строку.
Дане судове рішення оскаржено прокурором з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтоване повернення обвинувального акту, слід зазначити, що дані, які повинен містити вказаний процесуальний документ, викладені в ч.2 ст.291 КПК України та наведений перелік є вичерпним.
Згідно з ч.3 ст.291 КПК України, обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив.
Частиною 4 ст.291 даного кодексу встановлено перелік додаткових матеріалів, які долучаються до обвинувального акту.
Вивченням обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України, встановлено, що він відповідає вимогам закону, в ньому містяться всі необхідні дані та реквізити, що передбачені кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, як прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація вчинених дій, формулювання обвинувачення, анкетні дані обвинувачених, потерпілого та інше.
Дослідженням матеріалів кримінального провадження, порушень ч. 4 ст. 291 КПК України не встановлено, до обвинувального акту долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.
Посилання районного суду на неконкретність пред`явленого обвинувачення через те, що в обвинувальному акті в одному реченні вказано, що спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченими потерпілому відбулося «на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин» та «на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин», не ґрунтується на законі. Вирішення зазначених питань не є предметом судового розгляду на стадії підготовчого судового засідання.
При підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, у тому числі, визначити дату, час та місце судового розгляду, форму проведення судового засідання, склад суду тощо.
У підготовчому провадженні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, наявність складу злочину, правильність кваліфікації його дій, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду справи по суті. Завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду. На стадії підготовчого провадження виконується функція контролю за досудовим розслідуванням, відповідність вимогам КПК України обвинувального акта та організаційна (підготовча) функція до наступної стадії судового провадження - судового розгляду з метою створення належних умов для успішного виконання завдань кримінального судочинства.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Таким чином, закон уповноважує прокурора (процесуального керівника) на викладення в обвинувальному акті обставин справи так, як вони ним встановлені.
Разом з тим, суд, при розгляді справи по суті, має право самостійно та безпосередньо дослідити надані сторонами докази, надати їм відповідну правову оцінку, виклавши висновки у прийнятому рішенні.
Зазначення в обвинувальному акті, що злочином «завдано матеріальну шкоду» та «не завдано», наявність в акті невірної інформації щодо сімейного стану та освіти обвинуваченого ОСОБА_8 не вказує на невідповідність цього документу вимогам ст. 291 КПК України, адже зі змісту акту вбачається, що обвинуваченим є саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чиї анкетні відомості можуть бути уточнені під час розгляду кримінального провадження в суді, а потерпілий має право заявити цивільний позов та надати докази спричинення йому матеріальної шкоди.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що вищевказані недоліки є технічними помилками, не змінюють зміст обвинувачення та не впливають на його правильне розуміння учасниками по справі.
Також, колегія суддів зазначає, що діючий КПК України не містить вимог щодо засвідчення обвинувального акту печаткою. Висновки районного суду про необхідність повернення обвинувального акту через відсутність відбитку печатки в акті є необгрунтованими. Посилання на постанову Верховного Суду у справі № 344/5091/13-к (провадження № 51-464 км 18) як таку, що вказує на обов`язковість наявності відбитку гербової печатки на обвинувальному акті є помилковим. В даному рішенні касаційний суд констатував правильність оформлення обвинувального акту, який містив відбиток печатки прокуратури. Водночас, висновку про невідповідність вимогам закону обвинувального акту, у разі його не засвідчення печаткою, постанова суду не містить.
Недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування, на які вказав районний суд в оскаржуваній ухвалі, також не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору.
Укладення договору від 25.10.2019 про надання правової допомоги між адвокатом ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_7 само по собі не свідчить про виникнення у слідчого обов`язку залучати адвоката до проведення процесуальних дій, вручення захиснику копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Для виникнення у органу досудового розслідування вказаних обов`язків, захисник повинен бути залучений у кримінальне провадження. Правом на залучення захисника наділені особи, визначені у ч. 1 ст. 48 КПК України, в тому числі й підозрюваний. Спосіб такого залучення у КПК України не конкретизований, проте, логічним є те, що дії особи із залучення захисника мають бути активними, вираженими у письмовому, усному зверненні, направленні на адресу уповноваженої особи, подачі у відповідний орган документів, що підтверджують укладення угоди із захисником.
При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів та такі дані не надані стороною захисту, про те, що підозрюваний, захисник повідомляли слідчого або прокурора про укладення угоди на надання правової допомоги.
З цього приводу слід зазначити, що у Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивно і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.
Отже, логічним є те, що зацікавлені особи мали прагнути скористатися своїм правом на участь у процесуальних діях та отримання правової допомоги відповідно, чого останні до направлення обвинувального акту до суду не зробили з невідомих причин.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 судом першої інстанції допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є безумовною підставою для скасування вказаного рішення суду. Підстави, з яких судом повернуто обвинувальний акт прокурору, є необґрунтованими та такими, що не відповідають кримінальному процесуальному закону.
На підставі викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала районного суду скасуванню із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 18.12.2019 стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді