Справа № 131/1419/19
провадження №1-кп/136/130/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 від 04.10.2019 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Джупинівка Іллінецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно технічна, одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, працюючого робочим ПП «Цегельний завод», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
03.10.2019, близько 17:00 години, ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Іллінці, Вінницької області, де проходячи повз приміщення АТ «Ощадбанк», що розташоване по вул. Соборній, 15А, помітив біля вхідних дверей велосипед марки «Україна», який належить ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, протиправно, шляхом вільного доступу підійшов до вказаного велосипеда марки «Україна», взяв його та поїхав таким чином розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 635 грн. 10 коп.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся. Просив суд суворо його не карати, врахувати наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, вказав, що згоден понести покарання у виді штрафу, запевнивши суд, що спроможний його сплатити, оскільки офіційно працевлаштований.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу винного, а саме: ОСОБА_3 , раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно за відомостями органу місцевого самоврядування; офіційно працевлаштований; одружений та на утриманні має троє неповнолітніх дітей; на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті не перебуває.

Також суд враховує досудову доповідь органу пробації за висновками якого ризик вчинення ОСОБА_3 , повторного кримінального правопорушення середній, а його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, оскільки він становить середній ризик небезпеки для суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують його покарання, майнового стану обвинуваченого, суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченого нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу у розмірі визначеному санкцією частини статті, за якою кваліфіковано його діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст..100, 124 КПК України..

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався.

Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення шляхом накладення арешту на майно питання про яке суд вирішує відповідно до ст.174 КПК України.
Керуючись ст.65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень 00 коп.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою Іллінецького районного суду від 10.10.2019 на жіночий велосипед марки «Україна», чорного кольору.

Речові докази, що передані на зберігання потерпілій залишити в її розпорядженні.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 в дохід держави витрати на залучення експерта в сумі 314 (триста чотирнадцять) грн.. 00 коп. гривень.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1