Ухвала

21 січня 2020 року

м. Київ
справа № 278/182/16-к

провадження № 51-4877 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргоюзахисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 1 листопада 2018 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:
Захисник, порушивши питання про поновлення строку касаційного оскарження, звернувся до суду касаційної інстанції з питанням перевірки вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Суд, перевіривши доводи, викладені в клопотанні, дійшов висновку про те, що клопотання захисника ОСОБА_5 про поновлення строку на касаційне оскарження задоволенню не підлягає з таких підстав.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
Як вбачається із матеріалів провадження за скаргою, 1 листопада 2016 року було проголошено ухвалу апеляційного суду Житомирської області, копію якоїзасуджений отримав 10 листопада 2016 року. Однак, до суду касаційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень захисник звернувся лише 14 січня 2020 року (згідно з відміткою на конверті), тобто більше, ніж через три роки після закінчення встановленого ст. 426 КПК строку касаційного оскарження судових рішень.

Суть доводів захисника у клопотанні зводиться до того, що після апеляційного розгляду його підзахисний неодноразово подавав касаційні скарги самостійно в межах строку на касаційне оскарження, однак їх було повернуто, зазначає, що через хворобу та перебування в дисциплінарному ізоляторі його підзахисний не мав можливості подати касаційну скаргу. Тому захисник вважає, що процесуальний строк ним пропущено з поважних причин.
Проте наведені доводи не можна визнати спроможними.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
З огляду на системний аналіз норм процесуального закону під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію.
Аргументів на підтвердження поважності причин, через які засуджений не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня вручення йому рішення суду апеляційної інстанції, у клопотанні не наведено.
За таких обставин суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення захиснику ОСОБА_5 строку на касаційне оскарження судових рішень щодо ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене та керуючись ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
У задоволенні клопотаннязахисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2016 року та ухвали Житомирського апеляційного суду від 1 листопада 2018 року щодо ОСОБА_4 відмовити, а касаційну скаргу на вказані судові рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3