У Х В А Л А

Іменем України

№ 611/451/19 № 1-кп/610/82/2020

м. Балаклія 17.02.2020 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: ОСОБА_1

за участі
прокурора: ОСОБА_2 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000011 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор заявив клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою: для запобігання спробам переховуватися від суду; продовжити вчинення даного кримінального правопорушення.

Обвинувачений і захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність ризиків, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до обвинуваченого застосований під час досудового розслідування 16.03.2019р. з визначенням розміру застави, неодноразово продовжувався, крайній раз по 13.03.2020р. включно.

На теперішній час судовий розгляд триває,дослідження доказів не завершено. З урахуванням графіків роботи суду, захисника, конвою, неможливо призначити наступне судове засідання до закінчення строк тримання обвинуваченого під вартою.

Судом встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України обвинувачений може здійснити спроби переховуватися від суду і цей ризик не зменшився. Інший ризик не доведений, оскільки інкримінується закінчений злочин.

Переконання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику ґрунтується на: тяжкості злочину і тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, а це тяжкий злочин, наявності у обвинуваченого значного кримінального досвіду внаслідок наявності 3-х не знятих і не погашених у встановленому законом порядку судимостей за вчинення умисних злочинів, у т.ч. тяжких, відсутності громадянства, місця роботи та законних джерел доходів, міцних соціальних зв`язків, у т.ч. з місцем проживання, країною Україна, достатніх для запобігання зазначеним ризикам.

Тому ризики є підвищеними.

Інші позитивні дані про особу обвинуваченого цього висновку не спростовують. По факту, ці обставини не стримали його від вчинення попередніх злочинів.

Не надано доказів того, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватись під вартою або у тих умовах, за потреби, йому не може бути надана кваліфікована медична допомога.

Тому доводи обвинуваченого і захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки суперечать матеріалам справи.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Це рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, суд вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження, до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою та існує обґрунтована необхідність для продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-190, 331 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання прокурора задовольнити повністю. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ) строк тримання під вартою по 15 квітня 2020 року включно, з визначенням розміру застави, відповідно до ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 21.08.2019р.

2.В задоволенні клопотання обвинуваченого і захисника про зміну запобіжного заходу відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1