Справа № 525/1467/19
Провадження № 1-кп/525/18/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої сторони ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Велика Багачка Полтавської області кримінальне провадження №0000280 від 20.09.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с. Слобідка, Миргородського району Полтавської області,

зареєстрована та проживає по

АДРЕСА_1 , українка,

громадянка України, з середньо спеціальною освітою, розлучена, в даний час працює прибиральницею у відділі освіти, молоді та спорту

Великобагачанської райдержадміністрації, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.190 КК України, -

в с т а н о в и в :

13 березня 2019 року ОСОБА_5 , з метою отримання соціальної допомоги по безробіттю, у відповідності до Закону України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» та Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792, надала працівникам Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно.

В подальшому, на підставі поданої ОСОБА_5 заяви, Великобагачанською районною філією Полтавського обласного центру зайнятості 20.03.2019 року винесено наказ №НТ 190320 про надання ОСОБА_5 статусу безробітної та відповідним наказом призначено останній допомогу по безробіттю, яку ОСОБА_5 отримувала щомісячно на рахунок банківської картки АТ «Полтава Банк» № НОМЕР_1 у період з 13 березня 2019 року по 13 липня 2019 року.

Відповідно до пп.4, п.5 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: приховування відомостей про працевлаштування на тимчасову роботу (у тому числі за межами України) або здійснення іншої діяльності за винагороду в період одержання допомоги по безробіттю. Відповідно до пп.8, п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Так, 14.12.2017 року згідно договору про надання послуг з кур`єрської доставки відправлень № А- від 14.12.2017 року ОСОБА_5 прийнята на роботу на посаду кур`єра ПАТ «Банк Форвард». Звільнена за ініціативою ПАТ «Банк Форвард» із займаної посади 22.05.2019 року.

Таким чином, ОСОБА_5 13.03.2019 року, перебуваючи в приміщенні Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості, що за адресою: Полтавська область, сел. Велика Багачка, вул. Чекалових, 1, в порушення Законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» та Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року №792, діючи з прямим умислом на отримання коштів по безробіттю, умисно приховала від провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості ОСОБА_6 відомості щодо обставин припинення реєстрації, а саме: працевлаштування на платній основі в ПАТ «Банк Форвард».

На підставі вище викладеного у відповідності до ст.22 п.2 пп.18 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової служби України від 13.02.2009 року №60/62 та постанови Кабінету Міністрів України від 21.09.2015 року № 1266 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» (із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 року № 439), та на підставі акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати безробітнім матеріального забезпечення від 31 липня 2019 року № 10, яким встановлено порушення умов перебування на обліку в службі зайнятості як безробітного та незаконне отримання допомоги по безробіттю, заступником директора начальником відділу надання Соціальних виплат Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості № 13 від 01.08.2019 року про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_5 в сумі 9057 грн. 30 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи зайнятою особою у період з 13.03.2019 року по 13.07.2019 року, шляхом обману, незаконно отримала допомогу по безробіттю у розмірі 9057 грн. 30 коп., цим самим завдавши державним інтересам в особі Полтавського обласного центру зайнятості матеріальної шкоди на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялася і суду пояснила, що дійсно вона, будучи зайнятою особою, у період з 13.03.2019 року по 13.07.2019 року, шляхом обману, незаконно отримала допомогу по безробіттю у розмірі 9057 грн. 30 коп. Вказала, що вона в повному обсязі відшкодувала завдану шкоду, повернувши вищевказану суму грошових коштів на користь держави.

Допитана в судовому засіданні представник потерпілої особи ОСОБА_4 підтвердила обставини, які викладені в обвинувальному акті та те, що ОСОБА_5 повністю добровільно відшкодувала завдану шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно ОСОБА_5 відшкодувала збитки в сумі 9057 грн.30 коп., що підтверджується документально (а.с.а.с.69-71).

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В судовому засіданні на стадії виконання положень ст.363 КПК України обвинувачена ОСОБА_5 подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям у порядку ст.45 КК України, оскільки вона цілком усвідомила свої протиправні дії та усунула шкоду, сплативши Полтавському обласному центру зайнятості населення матеріальні збитки на суму 9057 грн. 30 коп., пояснивши, що вона визнала винуватість у вчиненому злочині, активно сприяла його розкриттю, розкаялася у його вчиненні.

Суд, заслухавши думку начальника Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який вважав, що при таких обставинах справи є підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 в зв`язку з дійовим каяттям, думку представника потерпілої особи ОСОБА_4 , яка не заперечувала проти задоволення вищевказаної заяви, думку обвинуваченої ОСОБА_5 , яка просила її заяву задовольнити, детально вивчивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, виходячи з таких правових підстав.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно роз`яснень, що викладені в Узагальненні Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює закриття кримінальних справ», звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави (її компетентних органів) від засудження особи, яка вчинила злочин, та застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. Закриття справ щодо таких осіб є проявом загальної тенденції розвитку кримінального законодавства у напрямі пом`якшення відповідальності за злочини невеликої та середньої тяжкості, вчинені вперше, законодавчим втіленням державного гуманізму, наданням державою людині, яка оступилася, можливості виправитися. Водночас звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи.
У випадку, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком, вона має бути розглянута у судовому засіданні в загальному порядку, із проведенням судового слідства. Повинні бути з`ясовані всі визначені законом питання; зокрема, необхідно
роз`яснити обвинуваченому підставу звільнення його від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття справи з цієї підстави; з`ясувати, чи відшкодовано завдану злочином шкоду; заслухати думку учасників процесу з цього приводу тощо. Тільки після цього, в разі наявності законних підстав та за відсутності заперечень з боку зазначених осіб, справу може бути судом закрито, а особу-звільнено від кримінальної відповідальності.
Також, відповідно до роз`яснень, що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст.44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.
Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).
При цьому, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у вищевказаній постанові, дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, вона раніше не судима, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, після вчинення правопорушення працевлаштувалася і в даний час має місце роботи, злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України не є корупційним злочином, після вчиненого кримінального правопорушення вона щиро покаялася, активно сприяла органу досудового розслідування у розкритті злочину та повністю усунула заподіяну шкоду, сплатила матеріальні збитки Полтавському обласному центру зайнятості на суму 9057 грн. 30 коп. також вбачається, що і у обвинувальному акті вказується декілька пом`якшуючих обставин такі як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Також при цьому суд враховує і матеріали досудової доповіді органу пробації щодо позитивних даних відносно ОСОБА_5 та не високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Враховуючи сукупність вищенаведених обставини, які свідчать про наявність матеріально-правових підстав, передбачених ст.45 КК України та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям, враховуючи, що за наявності вказаних обставин таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, з огляду на наведені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо практики застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності,суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України за злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України у зв`язку із дійовим каяттям підлягає задоволенню та приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.284,363 КПК України, роз`ясненнями, що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суд, -

у х в а л и в:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження №0000280 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст.190 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу протягом семи днів із дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1