Справа № 357/4250/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Біла Церква кримінальне провадження № 0001485 внесене до ЄРДР 11 квітня 2020 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

08 квітня 2020 року близько 17:00 год., ОСОБА_5 , проходячи неподалік будинку АДРЕСА_3 , побачив металевий контейнер, який знаходився на території вказаного домоволодіння, вирішив його викрасти. Реалізуючи свій злочинний намір, маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку металевого контейнеру, світло сірого кольору, висотою 2 метри, шириною 1,8 метри та довжиною 1,05 метра, вартістю 6 400 грн., що належить потерпілому ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_4 завдано майнової шкоди на загальну суму 6 400 грн.

Діяння, ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковане за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні ОСОБА_5 , надав покази, що узгоджуються і відповідають викладеному вище, кваліфікацію своїх дій не оспорював, вину у межах пред`явленого йому обвинувачення визнав, розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників судового провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Діяння ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання визнає: щире каяття ОСОБА_5 , яке полягає в тому, що він вину визнав, контейнер повернув потерпілому та привів його до ладу (пофарбував) та участь ОСОБА_5 в АТО.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Суд зазначає, що ОСОБА_5 раніше не судимий, перебуває під наглядом лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю та під профілактичним наглядом з приводу вживання наркотичних засобів зі шкідливими наслідками, отримує амбулаторну психіатричну допомогу з приводу дисоціального розладу особистості, є учасником АТО та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1), а також перебуває в ГО «Твереза спільнота «Крепость» з 20 серпня 2019 року з метою покинути погану звичку вживати психоактивні речовини, де зарекомендував себе як цілеспрямований та відповідальний, характеризується позитивно.

Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , його посткримінальну поведінку, думку потерпілого, який просив призначити мінімальне покарання, суд вважає, що досягнення мети покарання визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого та попередження ним та іншими особами нових злочинів, можливе без його ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Щодо ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався і зважаючи на характер призначеного покарання, його обрання є недоцільним.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до 100 КПК України.

Керуючись, ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.

Речові докази: металевий контейнер світло-сірого кольору, висотою 2 м., шириною 1,8 м. та довжиною 1,05 м., - вважати повернутим власнику ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1