Справа №463/1804/19
Провадження №1-кс/463/3/20
У Х В А Л А

30 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

та скаржника - ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на незаконну бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

скаржник звернулась до слідчого судді із скаргою щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за її заявою від 01 березня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення.

Скаргу обґрунтовує тим, що 02.03.2019 року нею була надіслана заява до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про скоєння кримінальних правопорушень, а саме що: особою ОСОБА_4 в судовому засіданні Личаківського районного суду м.Львова по розгляду скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (справа №463/247/19) представлено ксерокопію паперу без підпису будь-якої особи і відповідного відтиску печатки уповноваженого органу з назвою - «Витяг з наказу №36-20к від 28.11.2018 року Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові», з змісту якого вбачається, що ОСОБА_4 переведено на посаду слідчого управлінні Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові з 28.11.2018 року з випробувальна строком 6 місяців». Зазначена ксерокопія в жодний спосіб не підтверджує факт перебування ОСОБА_4 на будь-якій посаді в Територіальному управління Державного бюро розслідувань розташованого в м.Львові, як і не делегує право на участь в будь-якому судовому засіданні, зокрема, Личаківського районного суду м. Львова, права на трактування позиції правоохоронного органу з дотримання процесуальних питань. Ксерокопія має ознаки підробленого документу з метою ОСОБА_4 його подальшого використання. Проте, у зв`язку із відсутністю обов`язкової інформації щодо внесення відомостей в реєстру, скаржник змушена звернутись до слідчого судді, оскільки така бездіяльність є незаконною.

В судовому засіданні скаржник підтримала скаргу з аналогічних підстав, пояснила, що вона як особа, яка достатньо обізнана із законодавством усвідомлює, що звернення до правоохоронних органів із безпідставними заявами про скоєння злочинів є підставою для притягнення її до відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.

Представник суб`єкта оскарження Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові в судове засідання 30.01.2020 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В ході розгляду справи подав до суду заперечення на скаргу. У зв`язку із наведеним, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Із матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові із заявою від 01.03.2019 року про вчинення кримінального правопорушення, у заяві навела обставини, які вказують на скоєння злочинів передбачених ст.364 ч.3 ,ст.396 ч.1 КК України.

Як вбачається із матеріалів скарги, відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування внесені не були, про результати розгляду заяви заявника не повідомлено. При цьому суб`єкт оскарження повідомив суд про те, що за зверненням скаржниці їй надано відповідь. Таким чином суб`єкт оскарження не спростував доводи скаржниці і не надав витяг з ЄРДР .

Відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

У відповідності до п.п.1 Розділу 3 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань визначено, що унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме: заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення у термін, визначений частиною першою статті 214 КПК України.

Окрім того, відповідно до положень ч.2 ст.8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

З врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, вважаю, що така бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є незаконною, оскільки виходячи із аналізу положень ст. 214 КПК України, після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення, у якій міститься достатньо даних про можливе скоєння злочину, слідчий зобов`язаний не пізніше 24 годин внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

А тому скаргу слід задоволити.

Разом з тим, слідчий суддя наголошує, що відповідно до положень ст.1 Конституції України проголошено, що Україна є правова держава. У правовій державі характерним є дотримання правопорядку не лише органами влади, її органами та посадовими особами, а і громадянами. Правопорядок є станом впорядкованості суспільних відносин, передбачених нормами права. Антиподом правопорядку виступає свавілля суб`єктів права щодо один одного, породжений свавіллям хаос.

Виходячи із того, що сама скаржниця заявила, що подаючи заяву до правоохоронних органів про скоєння злочину посадовою особою ДБР за наведених у заяві обставин, вона усвідомлює, що звернення до правоохоронних органів із безпідставними заявами про скоєння злочинів є підставою для притягнення її до відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, тому слідчий суддя наголошує на тому, що у випадку не підтвердження звинувачень у скоєнні злочинів, на які покликаються заявниця, вона має нести відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про скоєння злочину.

Керуючись вимогами ст.ст.214, 217, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Зобов`язати уповноважену посадову особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 від 01 березня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати з приводу даних обставин досудове розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1