Справа № 404/3127/20
Номер провадження 1-кс/404/1069/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , володільців тимчасово вилученого майна: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника володільців тимчасово вилученого майна - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши в залі судових засідань в місті Кропивницькому клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по матеріалам кримінального провадження №0003456, з попередньою кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2020 року прокурор Кіровоградської місцевої прокуратури звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про накладення арешту на речі та документи, вилученні під час особистого обшуку затриманих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та на майно, яке було вилучено під час проведення огляду місця події.

Ініціатор поданого клопотання переконує, що вилучене майно має значення для кримінального провадження, відповідає критеріям речового доказу, зберегло на собі сліди злочину.

Мета звернення збереження речових доказів.

Прокурор і слідчий просять задовольнити вимоги клопотання.

Володільці тимчасово вилученого майна та їх представник заперечують проти накладення арешту.

Під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, в порядку статті 208 КПК України, 26 травня 2020 року були затримані: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Положення ч.3 ст.208 КПК дозволяє уповноваженій службовій особі, слідчому, прокурору здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Під час проведення особистого обшуку затриманих: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 працівниками поліції виявлені та вилучені речі та документи, які були оглянуті та постановою слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області від 27.05.2020 року визнані речовим доказом.

Частиною 1 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу.

Крім того, за письмовою згодою володільця був проведений огляд транспортного засобу, на якому пресувались володільці.

Під час огляду місця події було виявлено та вилучено речі, що належали затриманим та потерпілому ОСОБА_8 .

За таких умов, виявлене у підозрюваних майно вважається тимчасово вилученим.

Вилучені речі, слідчий оглянув і визнав речовими доказами, оскільки за правилами ст. 98 КПК України, вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вимога про накладення арешту на вилучене майно потерпілого є обґрунтованою і такою, що узгоджується із положенням пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, як збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, прокурор у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на речі та документи з тих підстав, що вони є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є розумні підстави вважати, що вилучене у підозрюваних майно потерпілого можуть бути приховані, передані, пошкоджені або знищені. Таким чином, арешт на викрадене майно потерпілого з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження речами, з метою запобігання зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер.

Прокурор надав достатні данні: результати зафіксовані в протоколах: особистого обшуку затриманих; огляду місця події, огляду предметів, впізнання, допитів свідків і потерпілого, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України). Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України, слідчий повинен подати докази на підтвердження заявлених ним вимог. Прокурор не подав належних, допустимих, достатніх та об`єктивних доказів, про те, що:

барсетка чорного кольору, паспорт громадянина Грузії на ім`я ОСОБА_6 , водійське посвідчення на його ім`я, мобільний телефон марки «Huawei» чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , флеш-накопичувач, сім-карта, сумка чорного кольору, дві зв`язки ключів, USB-кабель, гаманець чорного кольору, посвідка на постійне проживання на території України на ім`я ОСОБА_5 , водійське посвідчення та ID-картка на його ім`я, картка «Приватбанку» № НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору IMEI: НОМЕР_3 та чохол до нього; страховий поліс № АР / 0195172, довіреність № 1096 , дві копії паспорта ім`я ОСОБА_9 , копія рішення про скасування посвідки на тимчасове приживання на території України на ім`я ОСОБА_9 , митна декларація на автомобіль марки Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2002 р.в. на ім`я ОСОБА_9 , чотири зв`язки ключів, один ключ та три ключа від домофону, мобільний телефон марки «Nomi» білого кольору IMEI: НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Nomi» чорного кольору IMEI: НОМЕР_6 ,

зберегли на собі сліди злочину. За таких умов, вважаю відсутня потреба у накладенні арешту на вище перелічені речі, оскільки вони не мають значення для кримінального провадження.

Щодо накладення арешту на транспортний засіб Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_4 , вважаю, недоцільно, так як транспортний засіб визнаний речовим доказом, оглянутий слідчим та не містить на собі трасологічні та/або інші сліди, які можуть мати значення для кримінального провадження. Арешт і заборона розпорядження, відчуження та користування є вочевидь надмірним видом заходу забезпечення, неприйнятним і таким, що задоволенню не підлягає.

Прокурор довів наявність розумної підозри про існування ризику умисного знищення доказу, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого, зокрема майно, яке було здобуто злочинним шляхом, відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту, а саме ноутбук «Lenovo», чорного кольору, моделі V580C, s/n WB08513064 P/n 59353523 разом із зарядним пристроєм та сумкою, ноутбук чорно-сірого кольору марки «Dell» Inspirion 15 s/n: CFNFSJ2 а також №4, зарядний пристрій до нього, мишка та сумка. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначиться на інтересах власника і третіх осіб.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 170 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту по матеріалам кримінального провадження №0003456, з попередньою кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на речі, які були вилученні під час огляду місця події від 26.05.2020 року в автомобілі Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_4 , заборонивши їх відчуження, користування, розпорядження, а саме на:

ноутбук «Lenovo», чорного кольору, моделі V580C, s/n WB08513064 P/n 59353523 із зарядним пристроєм та сумкою до нього, ноутбук чорно-сірого кольору марки «Dell» Inspirion 15 s/n: CFNFSJ2 а також №4, зарядний пристрій до нього, мишка та сумка, власником яких є приватне підприємство «ТЕК Центр», юридична адреса м. Кропивницький, вул. Преображенська 88б., представник юридичної особи ОСОБА_10 .

Відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту щодо : барсетки чорного кольору, паспорт громадянина Грузії на ім`я ОСОБА_6 , водійське посвідчення на його ім`я, мобільний телефон марки «Huawei» чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , флеш-накопичувач та сім-карта, сумку чорного кольору, дві зв`язки ключів, USB-кабель, гаманець чорного кольору, посвідку на постійне проживання на території України на ім`я ОСОБА_5 , водійське посвідчення та ID-картка на його ім`я, картка «Приватбанку» № НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору IMEI: НОМЕР_3 та чохол до нього, страховий поліс № АР / 0195172, довіреність № 1096 в кількості 2 шт., дві копії паспорта на ім`я ОСОБА_9 , копія рішення про скасування посвідки на тимчасове приживання на території України на ім`я ОСОБА_9 , митна декларація на автомобіль марки Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2002 р.в. на ім`я ОСОБА_9 , чотири зв`язки ключів, один ключ та три ключа від домофону, мобільний телефон марки «Nomi» білого кольору IMEI: НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Nomi» чорного кольору IMEI: НОМЕР_6 , транспортний засіб Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_4 та ключі від нього.

Прокурору Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , вчинити дії спрямовані на реєстрацію арешту майна. Ухвала про арешт майна виконується негайно (ст.175 КПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1