Справа № 282/44/20
Провадження № 1-кс/282/22/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 рокусмт.Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт.Любар, клопотання слідчого СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000009 від 13.01.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , звернувся до суду із клопотанням у якому зазначає, що у провадженні СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000009 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Своє клопотання слідчий мотивував тим, що 11 січня 2020 року близько 13 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , із побутових причин затіяв словесну суперечку із своєю матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час суперечки у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, він, без розриву у часі, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, зі значною силою наніс чисельні удари руками в життєво важливий орган голову потерпілій ОСОБА_7 , внаслідок чого останній було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді крововиливу під тверду та м`які мозкові оболонки, в шлуночки головного мозку, закритої черепно-мозково-лицьової травми, які спричинили смерть потерпілої ОСОБА_7

13 січня 2020 року о 15 год. 00 хв. за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст.208 КПК України.

14 січня 2020 року ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років та його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування, а саме:

- протоколом огляду місця події від 12.01.2020 року в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де в одній із житлових кімнат виявлено труп ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду трупа ОСОБА_7 від 13.01.2020 року;

- протоколом огляду місця події від 13.01.2020 року в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протоколом допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , іншими матеріалами кримінального провадження доданими до даного клопотання.

Захист підозрюваного ОСОБА_4 з моменту затримання здійснює адвокат ОСОБА_5 , що підтверджується дорученням №006-0000055 від 13.01.2020 року про надання безоплатної вторинної правової допомоги по даному кримінальному провадженню.

Досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Наявність даних ризиків підтверджується зібраними в ході досудового розслідування відомостями та даними.

ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, вчинив злочин, щодо матері з побутових причин і розуміючи невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

З отриманих даних установлено, що ОСОБА_4 ніде не працює, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, посередньо характеризується за місцем проживання.

Перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на свідків, що б вони надали чи змінили покази на його користь.

Таким чином, встановлено наявність ризиків, що ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків.

Крім того, будь-яких перешкод за віком чи станом здоров`я для тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, не має.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування вважає, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним і не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання і підтвердив обставини вказані в ньому.

Захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 просили у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою відмовити, у зв`язку з тим, що воно є необґрунтованим.

Заслухавши підозрюваного та інших учасників розгляду клопотання, дослідивши письмові докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого слід задовольнити.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, відповідно до ст.178 КПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання, суд приймає до уваги, що згідно ст.183 ч.1 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який

застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд приймає до уваги положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків утримання під вартою» № 4 від 25.04.2003, згідно якого взяття під варту є найбільш суровим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявних підстав вважати, що інші (менш сурові) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано фактом вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, оскільки справжні інтереси суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Органом досудового розслідування 14.01.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до п.«с» ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Окрім цього, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони

загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86; 26 червня 1991).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Феррарі- Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37,15) зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Приймаючи рішення, слідчий суддя виходить з того, що у ОСОБА_4 постійного джерела доходу (офіційного працевлаштування) не має, вчинив тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, посередньо характеризується за місцем проживання, перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а тому запобігти даним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 інших, більш м`яких, запобіжних заходів, не можливо.

Будь-яких перешкод за віком чи станом здоров`я для тримання під вартою немає.

Таким чином, суд переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне не визначити підозрюваному ОСОБА_4 , розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого він підозрюється спричинив загибель людини.

На підставі наведенного та керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання, тобто з 15 год. 00 хв. 13 січня 2020 року.

Строк дії ухвали - до 15 год. 00 хв. 13 березня 2020 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1