07.05.2020 Справа № 756/4655/20
№ 1-кс/756/918/20
№ 756/4655/20
У Х В А Л А
іменем України
07 травня 2020 року слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002244, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,
в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002244, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що 27 березня 2020 року, близько 18 год. 30 хв., за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 9, було виявлено мотоцикл марки «Suzuki», чорного кольору, невстановленої моделі, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з відсутнім номером шасі та мотоцикл марки «Honda», моделі «Hornet 600», чорно-сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі « НОМЕР_3 ». В ході проведення огляду вказаних мотоциклів було виявлено ознаки зміни номеру кузова (шасі) кустарним шляхом.
Так, 27 березня 2020 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим було виявлено та вилучено мотоцикл марки «Suzuki», чорного кольору, невстановленої моделі, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з відсутнім номером шасі та мотоцикл марки «Honda», моделі «Hornet 600», чорно-сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі « НОМЕР_3 », які постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 30.03.2020 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002244, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Слідчий зазначає, що мотоцикл марки «Suzuki», чорного кольору, невстановленої моделі, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з відсутнім номером шасі та мотоцикл марки «Honda», моделі «Hornet 600», чорно-сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі « НОМЕР_3 » поміщено на територію спеціального майданчику утримання транспортних засобів, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
З огляду на викладене та з метою збереження речових доказів, слідчий своїм клопотанням піднімає питання щодо накладення арешту на майно, а саме мотоцикл марки «Suzuki», чорного кольору, невстановленої моделі, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з відсутнім номером шасі та мотоцикл марки «Honda», моделі «Hornet 600», чорно-сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі « НОМЕР_3 », у вигляді заборони розпоряджатися будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном.
Прокурор та/або слідчий в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Разом з цим, слідчий ОСОБА_3 разом з клопотання про накладення арешту на майно подав до суду заяву, у якій просив розгляд клопотання проводити за його відсутності.
Дослідивши клопотання та матеріали, якими слідчий та прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У клопотанні слідчий вказує на єдину підставу накладення арешту на вказане майно необхідність збереження речових доказів.
Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя зауважує, що з клопотання про арешт майна та документів доданих в його обґрунтування не вбачається документів на підтвердження права власності на вказані вище мотоцикли, хоча вони мають реєстраційний номер. Вказані обставини унеможливлюють повідомлення власників майна, які володіють, користуються чи розпоряджаються даними мотоциклами про час та місце розгляду клопотання про арешт майна, що у свою чергу порушує права останніх на висловлення власних доводів, які мають значення для вирішення питання про арешт майна.
Також, слідчий суддя враховує той факт, що, зокрема на вищевказаний недолік клопотання вже було вказано в ухвалі слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 07.04.2020 у справі № 756/4134/20 (1-кс/756/818/20), якою було відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, а саме мотоциклів, які є предметом розгляду даного клопотання.
Проте, слідчий ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором ОСОБА_4 , ігноруючи ухвалу в справі № 756/4134/20 (1-кс/756/818/20), яка набрала законної сили, не усуваючи викладені у вказаній ухвалі недоліки клопотання, повторно подали формальне клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучено 27 березня 2020 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий суддя враховує наступне.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого Королівства (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності, як арешт майна, а також той факт, що слідчий та прокурор проігнорували ухвалу в справі № 756/4134/20 (1-кс/756/818/20), яка набрала законної сили та не усунули викладені у вказаній ухвалі недоліки клопотання, повторно подали формальне клопотання про накладення арешту на майно, не знаходить підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на вказане у клопотанні майно.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002244, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом 5 днів з моменту її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1