У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001059, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2019 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Миколаєві, зареєстрований в АДРЕСА_3 , мешкає в АДРЕСА_4 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9 ,
обвинувачені ОСОБА_5 ОСОБА_8 ,
захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.11.2018 р., остаточно призначено покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі.
Ухвалено вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.03.2015 р., яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. виконувати самостійно.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк відбуття покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.11.2018 року з 19.07.2018 року.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, із покладенням, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Ухвалено стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь АТ «Миколаївобленерго» в рахунок відшкодування майнової шкоди 247 грн.
Стягнути з ОСОБА_5 у відшкодування майнової шкоди на користь потерпілої ОСОБА_13 700 грн., на користь потерпілого ОСОБА_14 1 000 грн.
Ухвалено у задоволені цивільного позову ОСОБА_14 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди відмовити.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Прокурор просить вирок відносно ОСОБА_8 , в частині звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Вирок відносно ОСОБА_7 , в частині призначення покарання, змінити, виключити із резолютивної частини вироку посилання суду на самостійне виконання вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.03.2015 р., яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , вважає вирок незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в частині призначення покарання, у зв`язку із невідповідністю його особі, внаслідок суворості.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій та доведеності вини обвинувачених, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованого застосування судом положень ст. 75 КК України, та в частині призначення покарання ОСОБА_7 , з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню в частині ухвалення судом самостійного виконання покарання у виді штрафу за попереднім вироком суду.
Вважає, що суд першої інстанції жодним чином не мотивував свого висновоку про можливість звільнення ОСОБА_8 від покарання з випробуванням, зазначивши тільки про те, що судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, у тому числі за аналогічний злочин.
На думку апелянта, поза увагою суду та без відповідної оцінки залишились дані про особу обвинуваченого, який на час вчинення злочину був тричі судимий, у тому числі двічі за скоєння аналогічних корисливих злочинів, серед яких і тяжкі злочини.
Звертає увагу на те, що до ОСОБА_8 , починаючи з 2009 року застосовувались такі заходи примусу, як призначення покарання, пов`язаного із ізоляцією від суспільства, так і зі звільненням від його відбування. Водночас, як після відбуття покарання реально, так і в період випробувального терміну, обвинувачений знову ставав на шлях вчинення злочинів, що свідчить про те, що інститут умовного звільнення відносно цієї особи не є достатнім для його виправлення та перевиховання.
Зауважує, що поза увагою суду залишились ті обставини, що ОСОБА_8 ніде не працює, не має офіційних джерел існування та обрав для себе незаконний шлях отримання доходів вчинивши вкотре корисливий злочин.
Крім наведеного, зазначає, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2018 р. (справа № 487/1868/18), яка на час ухвалення оскаржуваного вироку набрала законної сили, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.03.2015 р., яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.
Відтак, посилання суду в оскаржуваному вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 , на самостійне виконання покарання у виді штрафу за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.03.2015 р., є безпідставним та підлягає виключенню.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

19.03.2018 р., у нічний час, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, підійшли до буд. АДРЕСА_5 . Розподіливши між собою ролі, ОСОБА_5 проник через паркан на територію ТОВ «Мет Тайм Груп», де таємно викрав металеву конструкцію довжиною 6 м., вартістю 5 000 грн., яку через паркан передав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . З місця вчинення злочину ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зникли, викраденим майном розпорядились за власним розсудом, чим завдали ТОВ «Мет Тайм Груп» майнову шкоду в розмірі 5 000 грн.
20.03.2018 р., у нічний час, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підійшли до буд. АДРЕСА_5 , розподілили між собою ролі, після чого, ОСОБА_5 , проник через паркан на територію ТОВ «Мет Тайм Груп», звідки викрав 2 металеві конструкції довжиною 6 м., вартістю 5 000 грн. кожна, які через паркан передав ОСОБА_7 . З місця вчинення злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зникли, викраденим майном розпорядились за власним розсудом, чим завдали ТОВ «Мет Тайм Груп» майнову шкоду в розмірі 10 000 грн.
20.03.2018 р., у нічний час, ОСОБА_8 проник через паркан на територію ТОВ «Мет Тайм Груп», звідки викрав два швелери, вартістю 2 000 грн. кожний. З місця вчинення злочину ОСОБА_8 зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим завдав ТОВ «Мет Тайм Груп» майнову шкоду в розмірі 4 000 грн.
22.03.2018 р., у нічний час, ОСОБА_5 , перебуваючи біля буд. № 27 по вул. Крилова у м. Миколаєві, шляхом вільного доступу, відчинивши незамкнутий капот автомобілю «ЗАЗ Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_14 , викрав акумулятор «Amega 60» вартістю 1 000 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_5 , зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим завдав ОСОБА_14 майнову шкоду в розмірі 1 000 грн.
27.03.2018 р., у нічний час, ОСОБА_5 , перебуваючи біля буд. № 48 по вул. Крилова у м. Миколаєві, шляхом вільного доступу, через напіввідчинене вікно, відчинив капот автомобілю «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_15 , звідки викрав акумулятор «Mutlu 100» вартістю 1 000 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_5 , зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим завдав ОСОБА_15 майнову шкоду в розмірі 1 000 грн.
20.04.2018 р., біля 11.00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: Залізничне селище, буд. № 107 у м. Миколаєві, використовуючи довірливі стосунки, пообіцявши в подальшому повернути, заздалегідь маючи намір не виконувати обіцянку, шляхом зловживання довірою, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy Core 2 Duos», вартістю 700 грн., що належав потерпілому ОСОБА_16 . Телефон ОСОБА_5 цього ж дня здав до ломбарду «Гроші тут», тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_16 майнову шкоду в розмірі 700 грн.
26.06.2018 р., близько 12.40 год., ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , підійшли до буд. АДРЕСА_6 , розподілили між собою ролі, після чого, ОСОБА_5 проник через паркан на територію складу № 2 АТ «Миколаївобленерго», звідки викрав 2 акумуляторні батареї, що були у використанні «6СТ-74», загальною вартістю 247 грн. Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 направився до паркану, щоб передати його ОСОБА_7 , однак свій злочинний намір до кінця не довели, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були помічені охоронцями. Зрозумівши, що їх дії стали явними для сторонніх осіб, ОСОБА_5 залишив викрадене майно на території складу № 2 АТ «Миколаївобленерго», та разом з ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зникли.
19.08.2018 р. у період часу з 12.00 год. до 15.00 год., ОСОБА_5 проник через паркан на територію житлового буд. АДРЕСА_7 , звідки викрав належне ОСОБА_13 майно, а саме: металеві гирі у кількості 4 шт., вагою 15, 850 кг., 8, 100 кг., та 2 по 2, 450 кг., вартістю 230,80 грн., та шляхом вільного доступу до автомобілю «Вольво 340», реєстраційний номер НОМЕР_3 , викрав відео реєстратор «Carcam Т626», вартістю 700 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_5 зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим завдав ОСОБА_13 майнову шкоду в розмірі 930, 80 грн.
29.10.2018 р., у вечірній час, ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний намір направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, перебуваючи біля буд. № 33 по вул. Крилова у м. Миколаєві, шляхом вільного доступу, відчинив капот автомобілю «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_4 , належний ОСОБА_17 , звідки викрав акумулятор «Forse 60А», вартістю 800 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_5 , зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим завдав ОСОБА_17 майнову шкоду в розмірі 800 грн.
02.11.2018 р., у нічний час, але не пізніше 22.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи біля буд. № 35 по вул. Крилова у м. Миколаєві, шляхом вільного доступу, від`єднавши пластикову кришку обдуву двигуна, відчинив капот автомобілю «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_5 , належний ОСОБА_18 , звідки викрав акумулятор «Істок» вартістю 800 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_5 , зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим завдав ОСОБА_18 майнову шкоду в розмірі 800 грн.
07.11.2018 р., у нічний час, але не пізніше 22.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи біля буд. № 38-б по вул. Лазурній у м. Миколаєві, шляхом вільного доступу, відкривши капот, вчинив ряд крадіжок акумуляторів із автомобілів, а саме: із автомобілю «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_6 , належний ОСОБА_19 акумулятор «Amega 3» вартістю 1 000 грн., із автомобілю «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_7 , належний ОСОБА_20 , акумулятор «Forse», вартістю 1 600 грн., із автомобілю «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_8 , належний ОСОБА_21 , акумулятор, вартістю 600 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_5 зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_19 в розмірі 1 000 грн., ОСОБА_20 в розмірі 1600 грн., ОСОБА_21 в розмірі 600 грн.
27.11.2018 р., в обідній час, але не пізніше 15.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи біля буд. № 35 по вул. Крилова у м. Миколаєві, шляхом вільного доступу, розбивши скло лівих передніх дверцят автомобілю «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_9 , належного ОСОБА_22 , викрав грошові кошти у розмірі 500 грн., GPS-навігатор «Pioneer», вартістю 1100 грн. та інше майно на загальну суму 1754 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_5 , зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим завдав ОСОБА_22 майнову шкоду в розмірі 3354 грн.
03.12.2018 р., близько 06.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи біля буд. № 12-а по вул. Курортній у м. Миколаєві, шляхом вільного доступу, відчинивши капот автомобілю «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_10 , належний ОСОБА_23 , викрав акумулятор «Nord Star 60А», вартістю 800 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_5 , зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим завдав ОСОБА_23 майнову шкоду в розмірі 800 грн.
12.12.2018 р., у період часу з 09.00 по 10.30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи біля буд. № 44 по вул. Дачній у м. Миколаєві, шляхом розбиття скла правих задніх дверцят автомобілю «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_11 , належного ОСОБА_24 , викрав відео реєстратор «Globex YQS 215», вартістю 1 068, 31 грн. із флеш картою «micro SDHC», вартістю 157, 41 грн., при цьому був помічений сторонньою особою, яка перебувала неподалік та зробила йому зауваження, вимагаючи припинити протиправні дії.
Розуміючи що його дії стали явними ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_24 майнову шкоду у загальному розмірі 1 225, 72 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до іншого сховища, за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до іншого сховища, за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням до житла, за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до іншого сховища та за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до іншого сховища.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до іншого сховища.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до положень ст. 12 КК України, належать до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий, у тому числі за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності. Визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 щире каяття у вчиненому злочині та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , та звільняючи його від відбування покарання з випробуванням, суд врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, а також кількість епізодів злочинної діяльності. Визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 щире каяття у вчиненому злочині та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та інших учасників кримінального провадження на підтримку апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та, в порядку вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням прокурора, повторно дослідивши обставини, що характеризують особу обвинуваченого, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні вказаних у вироку злочинів за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку. Фактичні обставини вчинених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочину, за наведених у вироку обставин та кваліфікація їх дій не оспорюється, а тому апеляційному перегляду не підлягають.

З приводу доводів обвинуваченого ОСОБА_5 про пом`якшення призначеного йому покарання, апеляційний суд доходить наступного.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 протягом 19.03.2018 р. 12.12.2018 р. вчинив 13 епізодів таємного викрадення майна та 2 епізоди відкритого викрадення майна, вказані злочини відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий, в тому числі, за злочини проти власності, до реальної міри покарання у вигляді позбавлення волі.
Отже, покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчинених злочинів, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. З урахуванням наведеного, а також кількості епізодів злочинної діяльності, підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання занадто суворим та таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства та особі обвинуваченого, не вбачається.

Що стосується доводів прокурора про безпідставне звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, то апеляційний суд приходить до наступного.
За положеннями ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Наведені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 вчинив злочин, який відповідно до положень ст. 12 КК України, належить до тяжких злочинів, раніше судимий. Однак, за матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_8 вчинено 2 епізоди таємного викрадення чужого майна, чим ТОВ «Мет Тайм Груп» спричинено майнову шкоду в загальному розмірі 9 000 грн., за місцем проживання характеризується позитивно. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є щире його каяття у вчиненому злочині, обставини, які обтяжують покарання відсутні.

За змістом висновку судово-психіатричної експертизи № 141 від 11.05.2018 р., ОСОБА_8 в теперішній час страждає психічним захворюванням та страждав, в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння, розладом психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. Зловживання канабіноїдами.
Урахувавши всі обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, і дійшов обґрунтованого висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України, а прийняте рішення належним чином мотивував.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, а відтак, підстави для скасування вироку в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, як про те просить апелянт, відсутні.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про безпідставне рішення щодо самостійного виконання вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.03.2015 р., яким відносно ОСОБА_8 , то вони є слушними, виходячи з наступного.
Так, ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.11.2016 р. ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., на підставі ст. 26 КВК України, замінено на громадські роботи на строк 50 годин.
За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом 2 років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Відповідно до ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2018 р., ОСОБА_7 звільнено від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.03.2015 р., у зв`язку із закінченням строків давності.
За такого, рішення суду першої інстанції щодо самостійного виконання вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.03.2015 р. є таким, що суперечить вимогам закону України про кримінальну відповідальність, а тому, підлягає виключенню із резолютивної частини оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2019 року відносно ОСОБА_7 , змінити, виключивши із резолютивної частини вироку посилання на самостійне виконання вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.03.2015 р., яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Судді
_____________________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3