Справа № 384/640/19
Провадження № 1-кп/386/150/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 27.08.2019р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працюючого, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доглядає за престарілою особою, не депутата, стан здоров`я задовільний, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, за таких обставин.

26 серпня 2019 року близько з 11 години 40 ОСОБА_4 , перебував на території господарчого двору колишньої молочно-товарної ферми, що розташована по АДРЕСА_3 .
В цей час до ОСОБА_4 на автомобілі під?їхав ОСОБА_5 після чого між ними виникла сварка, через те, що сільськогосподарська техніка ОСОБА_4 проїхала по земельній ділянці, якою користується родина ОСОБА_5 . В ході сварки ОСОБА_5 , маючи на меті завдання тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_4 кулаком правої руки наніс один удар в область лівої щоки, удар кулаком лівої руки в область носа та правою рукою наніс ще близько трьох ударів в область потилиці. Після чого, ОСОБА_4 впав на землю і ОСОБА_5 притиснувши правим коліном грудну клітину ОСОБА_4 кулаком правої руки наніс останньому три удари в область лівої щоки та носа. ОСОБА_4 намагаючись встати із землі, перебував у сидячому положенні і ОСОБА_5 наніс два удари кулаком правої руки в обличчя від яких ОСОБА_4 знову впав на землю на правий бік. В подальшому ОСОБА_5 наніс йому ще три удари кулаком правої руки в область лівої щоки та скроні та один удар в тім?яну область голови. Потім ОСОБА_4 встав із землі, а ОСОБА_5 ліктем правої руки наніс йому удар в голову в скроневу область з права. В результаті дій ОСОБА_5 ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: садна та синців в області чола, носа, щік, які згідно висновку судово-медичного експерта №113 від 30.08.2019 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, суду вказав, що злочини вчинив за тих обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Щиро кається у скоєному.

Обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. Обвинувачений у судовому засіданні дав покази правдиво та добровільно, повністю визнав провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), та за їх згодою, суд обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого та досудової доповіді, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності їх позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення злочину, вказаного в обвинувальному акті у кримінальному провадженні та його кваліфікацію.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повністю доведена, вважала за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу в розмірі п?ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та кваліфікує його дії, як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 цього Кодексу, є злочином невеликої тяжкості.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого є щире каяття.

У відповідності зі ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Згідно з довідкою характеристикою за №309 від 27.08.19 р., Плоско-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, обвинувачений характеризується позитивно, скарг та заяв негативного характеру відносно нього не надходило.

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Вільшанська центральна лікарня»» від 19.09.19 р. №830, обвинувачений на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Згідно з довідками Вільшанського ВП ГУНП в Кіровоградській області раніше не судимий.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про його особу, його вік та стан здоров`я, який на обліках у лікаря-психіатра не перебуває; вперше вчинив злочин, який відноситься до категорії невеликої тяжкості злочинів; за місцем проживання характеризується позитивно; наявність обставин, які пом`якшують покарання, до яких відносяться щире каяття, на утриманні має одну малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; наявність обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого надану Вільшанським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, в якій зазначено, що виправлення обвинуваченого без обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства; виконання покарання можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Враховуючи зазначене, дані про особу обвинуваченого, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи позицію потерпілого щодо призначення покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, що служитиме засудженому попередженням і запобіганням вчиненню нових злочинів.

В кримінальному провадженні потерпілим заявлений цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральних збитків у розмірі 10 000 грн., в якому позивач зазначив, що в результаті умисних, неправомірних дій обвинуваченого йому завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, приниженні його честі та гідності, душевних стражданнях.

ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлений цивільний позов не визнав в повному обсязі.

Суд вивчивши цивільний позов, заслухавши сторони вважає за необхідне заявлений цивільний позов задовольнити частково виходячи з наступного.
Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.п. 8,9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Таким чином, беручи до уваги характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач ОСОБА_4 , характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням стану здоров`я потерпілого, щодо спричинення йому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, суд вважає можливим визначити розмір моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_5 в сумі 5 000 грн., який суд вважає обґрунтованим та достатнім для покриття моральних страждань потерпілого. Судові витрати по справі відповідно до обвинувального акту відсутні.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого відсутні і такі заходи згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувались.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральних збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Голованівський районний суд Кіровоградської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: Шкамерда> К.> С.