Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/4091/19
номер провадження 1-кс/695/129/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду ОСОБА_1

за участю:
секретаря ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Золотоніського ВП ГУНП у Черкаській області, погоджене з прокурором Золотоніської місцевої прокуратури відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Домантове Золотоніського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше притягувався до кримінальної відповідальності:

1) 28.11.2016 вироком Золотоніського міськрайонного суду за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнено з іспитовим строком, терміном 1 рік, судимість в установленому законом порядку знята та погашена;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий Золотоніського ВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_3 звернувся до суду з погодженим прокурором Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_7 клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтоване наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_8 22.12.2019 року близько 22 години 40 хвилин з метою вчинення розбійного нападу, тобто відкритого заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, через незамкнені вхідні двері проникли до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає потерпіла ОСОБА_9 , де із застосуванням до останньої фізичної сили, що проявилося у нанесенні ударів руками та ногами по обличчю та тілу потерпілої, що загрожувало її життю та здоров`ю, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому ребер справа, рваної рани підборіддя та нижньої повіки справа, гематоми та садна обличчя, відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_9 , а саме: грошовими коштами в сумі 150 гривень та ТВ-тюнером.

23 грудня 2019 року о 07 год. 05 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
23 грудня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду від 24 грудня 2019 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 лютого 2020 року.
Постановою керівника Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_10 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001206 від 23.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто 23.03.2020.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 14.02.2020 продовжено строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.03.2020.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 18.03.2020 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001206 від 23.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, продовжено до шести місяців, тобто 23.06.2020р.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 19.03.2020р. продовжено строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.04.2020р.

У ході досудового розслідування було призначено судово-медичну експертизу для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_9 та 17.02.2020 до матеріалів кримінального провадження було долучено висновок судово-медичного експерта № 05-8-01/30 від 10.02.2020, згідно якого, у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження: травма грудної клітки з саднами та переломами 5-го, 6-го, 7-го ребер справа, що ускладнилась гемопневмотораксом; травма голови зі струсом головного мозку, забійними ранами, синцями та саднами обличчя, садна кистей. Вказані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета чи предметів, не виключено в термін та при обставинах, вказаних в постанові, відносяться: травма грудної клітки з саднами та переломами 5-го, 6-го, 7-го ребер справа, що ускладнилась гемопневмотораксом, в зв`язку з небезпекою для життя - до категорії тяжких тілесних ушкоджень; травма голови зі струсом головного мозку, забійними ранами, синцями та саднами обличчя - до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я: садна кистей до категорії легких тілесних ушкоджень.

На підставі вказаного висновку судово-медичної експертизи слідчим 17.02.2020р. винесено постанову про зміну правової кваліфікації дій підозрюваних у кримінальному провадженні № 0001206 з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 4 ст. 187 КК України.

На даний час ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не зменшились та продовжують існувати, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років із конфіскацією майна, тому існує ризик, що при обранні більш м`якого покарання підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та продовжити свою злочинну діяльність, вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

При цьому, підозрюваний за місцем проживання характеризується негативно як схильний до крадіжок майна громадян та вчинення неправомірних вчинків, ніде не працює, не навчається, що свідчить про те, що злочинна діяльність останнього є його єдиним джерелом доходу та підозрюваний через нестачу власних коштів для утримання себе може вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Також, на даний час органом досудового розслідування перевіряється факт нанесення тілесних ушкоджень підозрюваним ОСОБА_5 , враховуючи, що потерпіла ОСОБА_9 частково втратила пам`ять та пам`ятає лише нанесення першого удару підозрюваним ОСОБА_8 , однак згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 05-5-06/27 від 24.02.2020 на куртці та штанах, вилучених під час затримання ОСОБА_5 виявлено кров людини, походження крові від потерпілої ОСОБА_9 не виключається. По вказаних речах призначено судову молекулярно генетичну експертизу, яка перебуває на виконанні у експертів Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та на даний час не завершена, тому існує ризик, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи суворість передбаченого покарання, зможе переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, під час слідчого експерименту від 23.12.2019 за участі захисника підозрюваний ОСОБА_5 показав місце, обставини вчинення кримінального правопорушення та вказав, що до моменту вчинення кримінального правопорушення між ним та іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 було узгоджено та заплановано, що у разі відмови потерпілої у добровільному наданні грошових коштів, до останньої буде застосовано насильство.

У відповідності до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» якщо група осіб за попередньою змовою мала намір вчинити крадіжку чи грабіж, а один з її учасників застосував або погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, то дії цього учасника належить кваліфікувати як розбій, а дії інших осіб - відповідно як крадіжку чи грабіж за умови, що вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства або не скористалися ним для заволодіння майном потерпілого.

У даному випадку саме підозрюваний ОСОБА_5 , скориставшись насильством заволодів майном потерпілої, а саме: телевізійним тюнером, який було вилучено у останнього, тому він діяв як співучасник розбою.

При цьому, слідчий просив врахувати правову позицію Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року № 33977/97, п. 81 закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Таким чином, підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 відсутні, тому у відповідності до п. 3 ч. 1 ст.194 КПК України, є достатні підстави вважати, що інший, більш м`який запобіжний захід, не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

За вказаних обставин слідчий за згодою з прокурором звернулась до суду з даним клопотанням.
У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому захисник вказав, що ОСОБА_5 не бив потерпілу, що так само підтверджується і її заявою, в якій вона не має до нього претензій.

Суд, заслухавши доводи слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, виходить з наступного.
Під час розгляду клопотання з`ясовано, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років з конфіскацією майна, тому існує ризик, що при обранні більш м`якого покарання підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та продовжити свою злочинну діяльність, вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

При цьому, підозрюваний за місцем проживання характеризується негативно як схильний до крадіжок майна громадян та вчинення неправомірних вчинків, ніде не працює, не навчається, що свідчить про те, що злочинна діяльність останнього є його єдиним джерелом доходу та підозрюваний через нестачу власних коштів для утримання себе може вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження в режимі таємниці досудового розслідування, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, оскільки прокурором доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України:
переховування з метою уникнення від кримінальної відповідальності,
вчинення інших кримінальних правопорушень.
Також слідчий суддя зважає на те, що:
його соціальні зв`язки не є сталими (не одружений, не працює та не навчається);

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.

Розглядаючи дане клопотання слідчий суддя враховує і правову позицію Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року № 33977/97, п. 81 закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Таким чином, підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 відсутні, тому у відповідності до п. 3 ч. 1 ст.194 КПК України, є достатні підстави вважати, що інший, більш м`який запобіжний захід, не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам, зважаючи на суспільний інтерес.

За таких обставин суд вважає, що більш м`яким запобіжним заходом неможливо забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому задовольняє вищезазначене клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.
Враховуючи, що відповідно до ухвали слідчого судді від 19.03.2020 року, строк тримання під вартою підозрюваного закінчується 18.04.2020 року, строк досудового розслідування закінчується 23.06.2020 року, по кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій, тому клопотання слідчого підлягає до задоволення.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 192-194, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Золотоніського ВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 14 червня 2020 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти діб.

Слідчий суддя Золотоніського
міськрайонного суду ОСОБА_1