ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/8697/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/398/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2020 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0002093 від 09.12.2019 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 ..
Продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах
Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», в межах строків досудового
розслідування, тобто до 10 березня 2020 року (включно).
Строк закінчення дії ухвали стосовно підозрюваного ОСОБА_8 - 10 березня
2020 року о 19 годині 24 хвилин.
Як зазначено слідчим суддею в ухвалі, слідчий СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням, яке погоджено із прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 в межах строків досудового розслідування до 10.03.2020 року (а.с. 155-158).
Слідчим в вищевказаному клопотанні зазначено, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч.3 ст.152 КК України, зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене групою осіб.
09.12.2019 року о 19 годині 24 хвилин за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.152 України, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_8
10.12.2019 року слідчим СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 , ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ними кримінального гіравопорушення-злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.
11.12.2019 року стосовно ОСОБА_8 слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Харкова обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 19 год. 24 хв. 06.02.2020.
31.01.2020 року постановою керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 строк судового рослідування продовжено до трьох місяців, тобто до 10.03.2020.
Крім того в клопотанні слідчим вказано, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбаченого у п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
У зв`язку з вищезазначеним слідчий в клопотанні просив продовжити строк застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 10.03.2020 року та не визначати розмір застави відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, у зв`язку з тим, що злочин вчинений із застосуванням насилля.

Задовольняючи клопотання слідчого та продовживши строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.1,п.3,п.4,п.5 ч.1 ст. 177 КПК України вказавши, що врахував сукупність обставин, а саме вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; дані про особу підозрюваного.
Вказавши, що зазначені судом ризики не зменшились та не відпали, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .
Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначив підозрюваному заставу, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, поєднаного із застосування насильства щодо потерпілої ОСОБА_11 (а.с. 155-158).
Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 31.01.2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та змінити підозрюваному запобіжний захід на домашній арешт.
Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, з порушеннями норм КПК України та як наслідок такою, що підлягає скасуванню.

Прокурор в судове засідання не з`явився, належним чином про дату та час і місце апеляційного розгляду повідомлений, про поважність свого неприбуття не повідомив, що відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.3, п.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, та необхідності продовження строку застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Між тим, судова колегія вважає не доведеним наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, проте дана обставина не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Доводи на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8
у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.

Наведене вище, узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 - еропейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Крім того, згідно до п.51 ЄСПЛ по справі «Летелье проти Франції» зазначено, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину.
Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 177,178,183,193,194,196,197,199,309 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 10.03.2020 року.

Слідчим суддею виконано вимоги ч.1 ст.194 КПК України.

Слідчим та прокурором доведена наявність обставин, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу.
За викладених обставин у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що продовження тримання підозрюваного під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваною покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 є недостатніми.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів.
Слідчим суддею вимоги ч.1 ст.197 КПК України дотримано.
Висновок слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою, з чим погоджується і судова колегія.
Доводи адвоката на необхідність застосування при винесенні оскаржуваної ухвали та при розгляді апеляційної скарги практики Європейського суду з прав людини та враховувати правові позиції викладені у рішеннях: «Єлоєв проти України», «Харченко проти України» та посилання на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 1-1640/0/4-13 від 15.10.2013 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" заслуговують на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.
Посилання захисника в апеляції на ті факти, що ОСОБА_8 раніше не судимий та не притягувався до кримінальної відповідальності вірність висновків в ухвалі слідчого судді не спростовують.

Ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Крім того, зазначення захисником про те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінально провадження безпідставні, оскільки матеріали кримінального провадження не були предметом розгляду слідчого судді.
В судовому засіданні апеляційного суду адвокатом заявлено, що 28.02.2020 року винесено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002093 від 09.12.2019 року за підозрою ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України і направлено для розгляду по суті в суд першої інстанції.
Пункт 5 ст.3 КПК України чітко регламентує, що досудове розслідування закінчується направленням до суду обвинувального акту.
У розумінні положень ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Під час судового провадження клопотання учасників процесу, в тому числі підозрюваного, про зміну чи скасування запобіжного заходу, обраного раніше, підлягають розгляду в підготовчому судовому засіданні ( ч.3 ст.315 КПК України), або в процесі судового розгляду ( ст.331 КПК України).
Оскільки викладені обставини з`ясовані в судовому засіданні апеляційного суду після призначення апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді до розгляду, судова колегія не вбачає за таких обставин процесуальної можливості скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року, що не позбавляє права ОСОБА_8 чи захисника звернутись із відповідним клопотанням до суду першої інстанції про скасування або зміну запобіжного заходу в межах судового розгляду.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості та достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу у судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування стосовно підозрюваного за ч.3 ст.152 КК України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: