Постанова

іменем України
5 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 200/14784/17
провадження № 51-3507км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 5 червня 2019 року,
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ухвалою від 12 жовтня 2017 року залишив без розгляду скаргу адвоката ОСОБА_7 про зобов`язання органу досудового розслідування припинити щодо заявника проведення будь-яких слідчих дій та повернути вилучені під час обшуку речі та документи.
Апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на вищевказану ухвалу слідчого судді.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Вказує на те, що оскільки слідчий суддя постановив рішення, яке не передбачено кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК, тому суд апеляційної інстанції не мав права відмовити в перевірці законності такого рішення, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК. Враховуючи наведене, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор не заперечував проти задоволення касаційної скарги.
Мотиви суду
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Як убачається з матеріалів справи слідчий суддя ухвалою від 12 жовтня 2017 року залишив без розгляду скаргу адвоката ОСОБА_7 про зобов`язання органу досудового розслідування припинити щодо заявника проведення будь-яких слідчих дій та повернути вилучені під час обшуку речі та документи.
Ухвала мотивована тим, що заявник, участь якої у розгляді скарги є обов`язковою, не з`явилась у судові засідання та заяву про розгляд скарги за її відсутності до суду не подала. При цьому, судом було призначено чотири судових засідання про, що поштою направлялись відповідні повідомлення на адресу заявника.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подала на неї апеляційну скаргу, проте ухвалою апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження за цією скаргою було відмовлено на підставі ч. 4 ст. 399 КПК.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та іншими законами України.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 Основного Закону України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначені норми беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Відповідно до ст. 24 і ч. 3 ст. 392 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, аналогічним чином гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня, зокрема, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, і не суперечать вимозі імперативності.
Загальні засади, визначені ч. 1 ст. 7 КПК, застосовуються у випадку, якщо положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження. Однак питання про оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані главою 26 цього Кодексу, викладені в ній норми є спеціальними по відношенню до загальних і саме вони підлягають застосуванню при розгляді скарги у цьому провадженні.
Так, ст. 309 КПК установлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Отже, суддя апеляційного суду, встановивши, що оспорювана ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню, діяв згідно з вимогами ч. 4 ст. 399 КПК і правомірно відмовив у відкритті провадження.
Ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що відповідає вимогам статей 370, 418 КПК. Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги адвоката ОСОБА_6 не знаходить.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 5 червня 2019 року залишити без зміни, а касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3