Справа №333/7205/19
Провадження №1-кп/333/281/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0003735 від 27.10.2019 року за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Алхаіли, Фізулінського р-ну., Республіки Азербайдажн, який має вищу освіту, одружений, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Інспектор взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції старший сержант поліції ОСОБА_6 , відповідно до ст.ст. 1,17 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2.1 розділу 2 посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 05.01.2016 року, п. 1 примітки до ст. 364 КК України, є особою, яка постійно здійснює функції представника Національної поліції України центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, у зв`язку з чим він є службовою особою. 27.10.2019 року близько 16 год. 00 хв., інспектор взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції старший сержант поліції ОСОБА_6 разом з лейтенантом поліції ОСОБА_7 та старшим сержантом поліції ОСОБА_8 під час патрулювання Комунарського районму міста Запоріжжя на службовому автомобілі марки «Тойота пріус», у складі екіпажу №301, на ділянці дороги біля будинку №2А по вул. Сергія Серікова у місті Запоріжжі, було помічено автомобіль «ГАЗ 3302», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який порушив Правила дорожнього руху, а саме: не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, на якому перебували пішоходи, чим порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху. Під час зупинки та перевірки вказаного автомобіля встановлено, що за кермом перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після чого, інспектор взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_7 розпочав розгляд адміністративної справи у відношенні ОСОБА_4 та подальше складання відносно нього протоколу за порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху. Однак, ОСОБА_4 , не бажаючи настання негативних правових наслідків для себе за скоєне ним адміністративне правопорушення та з метою уникнення адміністративної відповідальності, у нього виник умисел на надання працівникам поліції, які є службовими особами правоохоронного органу, неправомірної вигоди за не вчиненні ними в інтересах ОСОБА_4 , з використанням наданого їм службового становища дій, які вони повинні виконати, а саме: за не складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, тобто не притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення. Реалізуючи виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи біля вищевказаного будинку, запропонував поліцейським, які згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, неправомірну вигоду у розмірі 150 грн. за невживання подальших дій з документування вчинення ним адміністративного правопорушення. Працівники поліції на пропозицію ОСОБА_4 в отриманні неправомірної вигоди, запропонованої останнім, не погодились та наполягали на необхідності складення матеріалів про адміністративне правопорушення, попередивши правопорушника про кримінальну відповідальність за його дії. Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, поки поліцейські заповнювали відповідні документи, присів на заднє сидіння службового авто «Тойота прус», де перебував старший сержант поліції ОСОБА_8 та поклав на заднє сидіння грошові кошти у розмірі 150 грн., тим самим надав службовій особі неправомірну вигоду, за не вчинення ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_4 дій, направлених на складання адміністративного протоколу. Побачивши ці дії з боку ОСОБА_4 , поліцейські екіпажу №301 затримали останнього з одночасним повідомленням оператора «102» ГУНП в Запорізькій області, викликавши слідчо-оперативну групу Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, яке кваліфікується як пропозиція службовій особі у наданні їй неправомірної вигоди та надання такої вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про долучення до матеріалів справи та затвердження угоди від 12.05.2020 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 , за змістом якої: обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн. з урахуванням майнового стану ОСОБА_4 , керуючись положенням ч. 4 ст. 53 КК України, призначити штраф із розстрочкою виплати суми штрафу терміном на один рік, згідно з наступного графіку: з червня 2020 року по квітень 2021 року у розмірі 708,33 грн., травень 2021 року у розмірі 708,37 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що, відповідно до ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора та обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Сторони розуміють наслідки невиконання цієї угоди, передбачені ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора ОСОБА_3 та просили суд затвердити угоду від 12.05.2020 року про визнання винуватості.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження №0003735 від 27.10.2019 року, дійшов висновку про затвердження наведеної вище угоди та ухвалення вироку на підставі угоди з огляду на наступне.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Статтею 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом перед ухваленням рішення з`ясовано, чи цілком розуміє обвинувачений права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають та не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи, суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
З огляду на викладене, з урахуванням майнового стану ОСОБА_4 , керуючись положенням ч. 4 ст. 53 КК України, суд вважає за необхідне призначити штраф із розстрочкою виплати суми штрафу терміном на один рік, згідно з наступного графіку: з червня 2020 року по квітень 2021 року у розмірі 708,33 грн., травень 2021 року у розмірі 708,37 грн.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України

Керуючись ст. ст. 314, 374, 468-470, 472-475 КПК України, -

П Р И С У Д И В:

Затвердити угоду від 12 травня 2020 року, укладену між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості за ч. 1 ст. 369 КК України і призначити обвинуваченому узгоджену сторону міру покарання.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Розстрочити ОСОБА_4 сплату штрафу у розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень на 12 місяців за наступним графіком:

червень 2020 р. 708,33 грн.;

липень 2020 р. 708,33 грн.;

серпень 2020 р. 708,33 грн.;

вересень 2020 р. 708,33 грн.;

жовтень 2020 р. 708,33 грн.;

листопад 2020 р. 708,33 грн.;

грудень 2020 р. 708,33 грн.;

січень 2021 р. 708,33 грн.;

лютий 2021 р. 708,33 грн.;

березень 2021 р. 708,33 грн.;

квітень 2021 р. 708,33 грн.;

травень 2021 р. 708,37 грн.

Речові докази:
- DVD-R диск помаранчевого кольору з написом «Videx» ємністю 4,7 GB/120 min з відеозаписом, вилученого в ході огляду предмета від 19.11.2019 р., приєднаний до матеріалів кримінального провадження №0003735 від 27.10.2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження;

- грошові кошти: купюру номіналом 100 гривень, серії ЗФ №8242282, купюру номіналом 50 гривень, серії ФА №6386606, упаковані до паперового конверту з пояснювальними написами та підписами усіх учасників проведення огляду - звернути в дохід держави.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

На вирок суду з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1