ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/793/20

16 квітня 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, м.Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000055 від 05.09.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пацканьово, Ужгородського району, Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, військовослужбовця Збройних Сил України за призовом під час мобілізації, стрілець 3-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу 5-ї механізованої роти 2-ї зведеної батальйонної тактичної групи військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старший солдат, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, -

за участю сторін та учасників кримінального провадження - прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , у порушення вимог ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України призваним під час мобілізації, обіймаючи посаду стрільця 3-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу 5-ї механізованої роти 2-ї зведеної батальйонної тактичної групи військової частини польова пошта НОМЕР_1 , із метою ухилитися від військової служби, о 21 год. 30 хв. 25 серпня 2014 року, без поважних причин не з`явився із лікувального закладу до розташування табірного збору військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася на території ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував за місцем свого проживання у місті Ужгород, Закарпатської області, де проводить час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконує.

Дані дії ОСОБА_3 , які виразились в нез`явленні на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, суд кваліфікує за ч.1 ст.408 КК України, тобто дезертирство.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе у пред`явленому йому обвинуваченнях визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи.

Суд, з`ясувавши думку прокурора та обвинуваченого щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 зазначними вище діями вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, нез`явлення на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

В якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття у скоєному, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

На підставі вищевикладеного і враховуючи, тяжкість вчиненого злочину, особу винного, наявність в останнього декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та те, що обвинувачений раніше до кримінальної вдповідальності не притягався, суд вважає, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов відсутній.

Речові докази по справі відсутні.

Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні.

Запобіжний захід не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374,376,395 КПК України, 75-76 КК україни суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі і застосувавши ст. 75, 76 КК України, звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк терміном в три роки, з покладенням на нього обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законний сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1