У Х В А Л А

іменем України

24.06.2020 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Слідчий суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , третьої особи ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -
ВСТАНОВИВ
Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту нижчевказаного майна.
В обґрунтування свого клопотання посилається на те, що 04 грудня 2019 року слідчий суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_6 , представника третьої особи ОСОБА_7 , третьої особи ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про арешт майна, по кримінальному провадженню № 0000436 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, виніс ухвалу, якою наклав арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події від 20.11.2019 року, а саме: бензинову пилу СТ 5000 та бензинову пилу GOODLUCK, які знаходяться на території Томаківського ВП без права користування, розпорядження та відчуження.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів.
Частина 3 ст. 174 КПК України передбачає що прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Частина 4 ст. 174 КПК України вказує, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Проте, як вбачається з матеріалів справи кримінального провадження, підстави, які стали обґрунтуванням звернення до суду з клопотанням про проведення обшуку, в результаті якого було вилучено зазначене майно, не відповідають дійсним обставинам справи.
Зазначені бензопили належать ОСОБА_4 і були надані ним в користування громадянину ОСОБА_10 для проведення робіт по спилу кущової порослі на полях ТОВ «Славутич».
Відповідно, при огляді місця події працівниками поліції, яка мала місце 20.11.2019 року в лісопосадці прилеглій до земельної ділянки, якою користується ТОВ «Славутич» для виробництва сільгосппродукції і на якій ОСОБА_11 проводив роботи по спилу кущової порослі, зазначені бензопили, помилково були вилучені працівниками поліції за підозрою використання їх іншими особами, як знаряддя злочину.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже субєкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначених вимог закону судом не дотримано, що вказує на необгрунтованість накладення арешту.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Ці обставини також вказують на необгрунтованість арешту.
Отже, доказів того, що майно на яке накладено арешт, є об`єктом кримінально-протиправних дій, немає.
Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Отже, ст. 51 Конституції України визначає механізми захисту прав свобод людини і громадянина.
Наявність таких механізмів - одна з обов`язкових ознак справді демократичної держави. Особлива роль у захисті прав і свобод належить суду.
Це обумовлено демократичністю і професіоналізмом судового розгляду, який базується на незалежності суду, гласності, змагальності, безпосередності, усності судового процесу, необхідності пред`явлення доказів тощо.
Зміст ст. 55 відповідає міжнародно-правовим стандартам щодо гарантованого захисту основних прав і свобод людини.
Стаття 8 Загальної декларації прав людини проголошує, що «кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом», а п. а ст. 3 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права в імперативній формі вимагає від кожної держави - учасниці цього Пакту «забезпечити всякій особі, права і свободи якої, визнані в цьому Пакті, порушено, ефективний засіб правового захисту, навіть коли це порушення було вчинене особами, що діяли як особи офіційні; б) забезпечити, щоб право на правовий захист для будь-якої особи, яка потребує такого захисту, встановлювалось компетентними судовими, адміністративними чи законодавчими властями або будь-яким іншим компетентним органом, передбаченим правовою системою держави, і розвивати можливості судового захисту».
Право кожного на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод закріплене в ч. 1 ст. 55 Конституції України є універсальним юридичним засобом відстоювання людиною свого правового статусу в будь-якій конкретній життєвій ситуації.
Судовий захист прав і свобод людини здійснюється в процесуальних формах, передбачених чинним законодавством, а саме, - в порядку цивільного, кримінального, адміністративного, а також конституційного судочинства.
Відповідно до положень ст. 68 Конституції України встановлено суттєву заборону (яка має форму легального обов`язку) для кожної людини, яка, по своїй суті має вираз, - не посягати на права, свободи, честь і гідність інших людей.
Слід зазначити, що хоча вищевказане положення спрямоване на регулювання людських взаємин, держава покладає на себе певного режиму, стану цих взаємин, шляхом, зокрема, судового захисту законних прав та інтересів громадянина.
Враховуючи, що згідно витягу з ЄРДР тривалий час триває досудове слідство по кримінальному провадженню № 0000436 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, підозру нікому не вручено, даний злочин відповідно до КК України є злочином не великої тяжкості, згідно матеріалів справи до вилученого майна спеціальна конфіскація не застосовувалась, наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не встановлено, не вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, тому, адвокат ОСОБА_5 вважає, що арешт має бути скасовано так, як відпала потреба в застосуванні арешту.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 підтримав клопотання.
Прокурор просить вирішити клопотання на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він є заявником в рамках даного кримінального провадження. Він за усною домовленістю попросив ОСОБА_4 , щоб той допоміг прибрати лозу на межі, де закінчуються поля, які орендує ТОВ Славутич, він часто його просить в наданні допомоги чистки полів. При цьому, 20.11.2019 , при виїзді на поле разом з директором господарства ОСОБА_13 , вони побачили ОСОБА_8 , який в посадці, близько 500 метрів від них, бензопилою пиляв здорові дерева. Свідок здійснив повідомлення у службу 102. Після чого під`їхали три поліцейських автомобіля, та сторонні особи, в ході з`ясування обставин, стороння особа на своєму автомобілі залишила місце пригоди, потім , як з`ясувалось, у Бистрого пилок не виявилось, свідок вважає, що пили забрала стороння особа. Після чого працівники поліції вилучили пили у працівників, які спилювали поросль за 500 м. від місця подій, пояснивши, що перевірять та потім повернуть, до сьогодні пили, які належать ОСОБА_4 , вилучені у працівників, власнику не повернуті.
Третя особа ОСОБА_4 , який був допитаний в якості свідка, суду пояснив, що він за домовленістю з ОСОБА_12 організував спил порослі лози на полях, які ОСОБА_12 орендує. При цьому він залучив до роботи двох осіб, яким видав свої особисті дві бензинові пили, після чого вказані особи приступили до роботи. На одну пилу СТ-5000 у нього зберігся технічний паспорт з відміткою магазину та печаткою, друга пила GOODLUCK, документів не має, вже стара неодноразово ремонтувалася. Під час вказаних подій він не був присутній, але йому відомо, що в той час, коли працювали залучені ним особи, то неподалік від них пиляла дерева іще одна особа. Після чого працівники поліції забрали пили, що належать йому особисто.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що він домовився з ОСОБА_4 допомогти прибрати поля, які орендує ОСОБА_12 . При цьому ОСОБА_4 видав йому і іще одній особі, прізвище якої йому не відоме, належні ОСОБА_4 дві бензопили. Коли вони працювали другий день, до них під`їхав поліцейський автомобіль, та поліцейський попросив у них пили, щоб зняти зрізи, при цьому не представився, та ніяких пояснень у них не відбирали. Пили сказали що повернуть .
Розглянувши клопотання та додані матеріали, заслухавши учасників провадження, та свідків, доходжу наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до абз.2 ч. 1 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвалою слідчого судді від 04.12.2019 року, в ході здійснення кримінального провадження № 0000436 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, дійсно було накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події від 20.11.2019 року, а саме: бензинову пилу СТ 5000 та бензинову пилу GOODLUCK, які знаходяться на території Томаківського ВП без права користування, розпорядження та відчуження.
Судом встановлено, що зазначені бензопили належать ОСОБА_4 і були надані ним в користування громадянину ОСОБА_10 для проведення робіт по спилу кущової порослі на полях ТОВ «Славутич», що також засвідчили свідки допитані в судовому засіданні.
Разом з цим, 20.11.2019 зазначені бензопили, помилково були вилучені працівниками поліції за підозрою використання їх іншими особами, як знаряддя злочину.
Таким, чином, з огляду на вищевикладене потреба подальшого арешту вказаного майна відсутня. Як пояснив прокурор, кримінальне провадження № 0000436 провадженням закрите.
З урахуванням вищевикладених обставин, дане клопотання підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 110, 174, 309, 310 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від 04 грудня 2019 року (справа № 195/1900/19) в рамках кримінального провадження № 0000436 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, на майно, вилучене в ході огляду місця події від 20.11.2019 року, а саме: бензинову пилу СТ 5000 та бензинову пилу GOODLUCK, які знаходяться на території Томаківського ВП без права користування, розпорядження та відчудження.
Зобов`язати повноважного слідчого Томаківського відділення Нікопольського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_4 вищевказане майно.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

24.06.2020