Справа №156/297/20
Провадження №1-кс/155/29/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про самовідвід судді Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_3 звернувся з заявою про самовідвід, посилаючись на те, що в його провадженні перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України.
Під час вивчення матеріалів вказаного кримінального провадження суддею ОСОБА_3 було з`ясовано, що ним як слідчим суддею розглядалася скарга ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Вказана скарга була ним розглянута і 10 жовтня 2019 року було прийнято рішення про її задоволення. Під час розгляду даної скарги ним встановлювались обставини події, які є предметом розгляду кримінального провадження, що може викликати обґрунтований сумнів в учасників процесу в неупередженості його як головуючого судді. З метою недопущення цього, просить його заяву про самовідвід задовольнити.
Суд, дослідивши матеріали заяви про самовідвід, вважає, що заява судді Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_3 про самовідвід підлягає до задоволення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.9 Конституції України, ст.75 КПК України суддя не може брати участь у розгляді справи, оскільки є обставини, які викликають сумнів в його безсторонності, а отже і об`єктивності.
Так, відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.
Так, у справі «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 року Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що суб`єктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, об`єктивний визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.
Згідно з ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Таким чином, враховуючи ту обставину, що суддя Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_3 , як слідчий суддя, розглядав скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР під час розгляду якої встановлював обставини події, які є предметом розгляду кримінального провадження про обвинувачення останнього, суд вважає, що заява судді ОСОБА_3 про самовідвід підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.75, 81 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву судді Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Головуючий