Справа № 308/2156/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисниці адвокатеси ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні контрольне провадження № 11-кп/4806/684/20 за поданим у кримінальному провадженні № 0000180 клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , в якому захисниця ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.03.2020.
Цією ухвалою до 14.05.2020 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мукачево Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , що має середню освіту, непрацюючого, неодруженого, судимого, та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Докучаєво, Убаганського району, Кустанайської області Казахстану, мешканця АДРЕСА_2 , що має середню спеціальну освіту, непрацюючого, одруженого, судимого, обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.
ОСОБА_7 і ОСОБА_10 обвинувачуються в тому, що 15.01.2020 приблизно о 15:30 з корисливих мотивів, за попередньою змовою, таємно, повторно зламали замок на дверях квартири АДРЕСА_3 , проникли всередину і викрали звідти: люстру з тринадцятьма скляними плафонами, рюкзак марки «CCS World Trophy», скляний підсвічник марки «Ideal-Gift», сувенірний барабан з двома дерев`яними паличками, настільний годинник марки «Kronos quartz», сувенірну булаву, телефонний паперовий записник, керамічну пляшку з-під вина, металеву попільницю, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду загалом на 702 грн. 49 коп. Наступного дня приблизно о 17:36 з корисливих мотивів, за попередньою змовою, таємно, повторно вони ж знову проникли до цієї квартири і намагалися викрасти шість килимів, електрокамін марки «Dimplex», моделі «Avola», журнальний столик загальною вартістю 11 313 грн., які перенесли до вхідних дверей квартири, однак злочин не закінчили з причини, яка не залежала від їх волі: були затриманні працівниками поліції.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 прокурор умотивував тим, що він обвинувачується в тяжкому злочині, судовий розгляд кримінального провадження триває, а заявлені при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися. Зазначає, що ОСОБА_7 має судимість за злочини проти власності, притягується до кримінальної відповідальності ще й за інші злочини проти власності, кримінальні провадження про які також розглядаються місцевим судом, з потерпілою не примирився, заподіяну шкоду не відшкодував, не працює, сім`ї та утриманців немає, більш м`який запобіжний захід його належної процесуальної поведінки не забезпечать.
В ухвалі суд зазначив, що заявлені і визнані на попередніх стадіях кримінального провадження ризики переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на учасників кримінального провадження чи іншим чином, вчинення нових кримінальних правопорушення продовжують існувати, що на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді знаходяться ще й інші кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 в злочинах проти власності. До того ж він з 15.01.2019 по 02.12.2019 вже переховувався від суду, в зв`язку з чим оголошувався у розшук. Суд визнав, що прокурор довів наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, заявлених ризиків, які не зменшилися, що жоден інший запобіжний захід запобігти цим ризикам і забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків не зможе.
В апеляційній скарзі та у доповненні до неї захисниця ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду. Вказує, що ст. 315 КПК України не передбачено продовження дії запобіжного заходу. Судом, на її думку, не в повній мірі було враховано вимоги ст. 178 КПК України, оскільки ОСОБА_7 молодого віку, не судимий, має постійне місце проживання, обвинувачується лише у замаху на злочин, шкода від якого не настала. Наголошує, що вина ОСОБА_7 не є доведеною, він не має на меті переховуватися від суду, знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення і не буде незаконно впливати на потерпілу, свідків, іншого обвинуваченого.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисниці на підтримання апеляційних вимог, заперечення проти них прокурора, провів судові дебати, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи сторін і приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задовільненню з таких підстав.
Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до приписів, указаних у ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Згідно з ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання щодо особи запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, але не доведе недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Положеннями ч.3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно з ч.3 ст. 331 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч.2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 положення цієї норми кримінального процесуального закону є неконституційним тільки в частині унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції додержані.
ОСОБА_7 обвинувачується в учиненні двох злочинів, які є тяжкими, не має міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу. При застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтованість підозри його та існування заявлених стороною обвинувачення ризиків сумнівів не викликали, а інші запобіжні заходи були визнані такими, що не гарантують його належної поведінки. Судовий розгляд кримінального провадження лише розпочався і триває. Дослідження доказів обвинувачення може сприяти уяві та переконанню обвинуваченого про невідворотність покарання. Доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри, даними, отриманими під час судового розгляду, не підтверджуються і не переконують у тому, що ризики переховування, ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на іншого обвинуваченого, потерпілу, свідків та можливості вчинення ним інших кримінальних правопорушень взагалі перестали існувати або зменшилися настільки, що інший, не пов`язаний з позбавленням волі запобіжний захід, здатний їм запобігти. Крім того, існує необхідність проведення значної кількості процесуальних дій, спрямованих на дослідження доказів та встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень, чому обвинувачений, зі значним ступенем ймовірності, може бути зацікавлений перешкодити.
Що стосується доводів апеляційної скарги про обвинувачення ОСОБА_7 , що його винуватість у вчиненні цих злочинів є недоведеною, то приймати їх до уваги й оцінювати апеляційний суд у цьому судовому засіданні не вправі, оскільки у площині його компетенції знаходяться тільки питання, які стосуються доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, а не питання доведеності його вини.
Не знаходить апеляційний суд і підстав уважати слушним довід апеляції, що оскаржена ухвала не узгоджується з приписами ч.3 ст. 315 КПК України.
Продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою з урахуванням обсягу і тяжкості обвинувачення, за своєю тривалістю на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу. Обставин, які свідчили б про те, що тримання ОСОБА_7 під вартою не виправдовує такого ступеня втручання в його права і свободи задля забезпечення суспільного інтересу і цілей судового провадження, стороною захисту не надано і під час розгляду провадження апеляційним судом не виявлено.

Підстав для скасування ухвали суду щодо ОСОБА_7 , апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_6 залишити без задовільнення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.03.2020 про продовження строку дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000180 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді :