Справа № 157/1446/19
Провадження №1-кп/157/12/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2019 року за № 0000386, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одружений, освіта професійно-технічна, не працевлаштований, раніше судимий вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16 травня 2014 року за ч. 1 ст. 152 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 7 серпня 2017 року на підставі ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 липня 2017 року, невідбутий строк покарання - 8 місяців 16 днів,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 , будучи судимий вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16 травня 2014 року за ч. 1 ст. 152 КК України, 28 липня 2019 року близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , повторно, маючи злочинний умисел та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, застосувавши фізичне насильство до ОСОБА_8 , а саме силоміць схвативши її на руки та занісши до господарського (підсобного) приміщення (сараю), де таким чином подолавши опір останньої, оголивши свої та ОСОБА_8 геніталії, намагався проти її волі вступити з нею у статеві зносини природним способом, що пов`язані із вагінальним проникненням в її тіло без добровільної згоди потерпілої. Водночас, ОСОБА_6 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не закінчив злочин з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпіла ОСОБА_8 , вчиняючи активний опір, кричала і кликала на допомогу і такі дії потерпілої стали наслідком прибуття на місце події ОСОБА_9 , який і завадив продовженню вищевказаних насильницьких дій сексуального характеру.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив закінчений замах на зґвалтування, тобто на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 152 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 28 липня 2019 року близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у господарському (підсобному) приміщенні (сараї) на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , намагаючись вчинити щодо потерпілої ОСОБА_8 дії сексуального характеру, долаючи при цьому її опір, тримав та стискав долонею правої руки ліву ногу останньої, внаслідок чого умисно спричинив потерпілій ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лівої нижньої кінцівки.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Він же, 28 липня 2019 року близько 19 години 40 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись при вході до господарського (підсобного) приміщення (сараю) на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, повторно завдав один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого спричинив останньому легке тілесне ушкодження у вигляді синця з садном в ділянці обличчя.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні закінченого замаху на зґвалтування потерпілої ОСОБА_8 та заподіянні їй умисного легкого тілесного ушкодження не визнав, а в умисному заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 фактично визнав частково і суду пояснив, що прийшов ближче до обіду до будинку потерпілих щоб виставити могорич за весілля своєї сестри, з собою приніс самогон. Алкогольні напої в будинку вживали в той день усі: він, потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , батько потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Спочатку відпочивали в кімнаті, а пізніше вже в коридорі будинку. Згодом він в цей же день запропонував потерпілій ОСОБА_8 вступити з ним в статеві зносини, двічі просив її пройти до сараю на території домоволодіння її місця проживання. Раніше він з потерпілою в статеві зносини ніколи не вступав. Остання до сараю йшла добровільно, на руках він її не ніс, вони йшли з нею разом, тримаючись за руки. В сараї потерпіла відмовилася вступати з ним в статеві зносини, однак він зняв їй шорти, адже був у стані алкогольного сп`яніння, і поклав на сіно, рукою вона не відпиралася, він також зняв і свої шорти, але до потерпілої своїми статевими органами не притулявся. Згоди вступати в статеві зносини потерпіла йому не давала і просила щоб він її відпустив. Чи лягав він на потерпілу не пам`ятає. В цей же час до туалету йшов потерпілий ОСОБА_9 , який, відкривши двері в сарай, побачив його з потерпілою. Він вдарив потерпілого ОСОБА_9 ногою в грудну клітку, прикрив двері в сарай і пішов до свого дому. Потерпілій ОСОБА_8 він тілесних ушкоджень не наносив, не стискав її ноги, у статеві зносини з нею не вступав. Згодом мати повідомила йому, що його шукає поліція, оскільки на той час його по місцю проживання не було. В судовому засіданні 5 лютого 2020 року обвинувачений ОСОБА_6 пояснив і те, що потерпілому ОСОБА_9 умисного тілесного ушкодження в обличчя не наносив, а лише намалював тому синець, оскільки батько потерпілої просив в нього, щоб він побив потерпілого ОСОБА_9 , за що обіцяв йому дати літру горілки.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні дала показання про те, що по місцю її проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в один з днів прийшли ОСОБА_11 та ОСОБА_6 . Останні в будинку разом з її батьком, з нею та її сестрою, ОСОБА_9 вживали алкогольні напої. Під час цього відпочинку в кімнаті ОСОБА_6 їй не пропонував вступити в статеві зносини. Згодом ОСОБА_11 та ОСОБА_6 перейшли відпочивати в коридор, а вона лишилася в кімнаті. Коли ж вона пізніше вийшла в цей же коридор, обвинувачений схопив її за талію та поніс перед собою до сараю на території домоволодіння. Вона в той час була одягнута в шортах, кричала на допомогу. В сараї обвинувачений поклав її на сіно, зачинив двері, стягнув з неї шорти з трусами, які кинув в сторону, і закрив рукою їй рота щоб вона не кричала, також зняв штани з себе і намагався на неї лягти, але в сарай на крики прибіг ОСОБА_9 . ОСОБА_6 , зірвавшись з місця, виштовхнув останнього з сараю та наносив йому тілесні ушкодження руками, кулаками, ногою в лице, груди. Після цього обвинувачений знову закрив двері сараю і, оголивши повністю свої статеві органи, лягав на неї, доторкався статевими органами до її тіла, однак у статеві зносини не вступив, йому не виходило, адже вона при цьому кричала, кликала на допомогу, просила щоб він її відпустив, і в подальшому ОСОБА_6 встав, одягнув штани та пішов. Під час спроби вступити з нею у статеві зносини ОСОБА_6 здавлював її рукою, вона пручалася, від чого у неї були синці. Вважає, що ОСОБА_6 припинив вчиняти відносно неї злочинні дії, оскільки на її крики збігалися сусіди. Чи припинив він вчиняти такі дії через свою фізіологічну невідповідність їй не відомо. Вона на той час не була у стані алкогольного сп`яніння, оскільки випила лише 100 грам горілки, і пам`ятає події, які мали місце під час спроби її зґвалтування. Просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

З показань в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_6 , прийшовши до нього додому, приніс могорич за весілля сестри, і він (потерпілий) разом з ним, потерпілою ОСОБА_8 , її сестрою, тестем розпивали горілку. Невдовзі він пішов спати, а згодом проснувся і почув крики про допомогу, які доносилися з сараю на території домоволодіння. Відкривши двері і заглянувши в сарай, побачив оголену ногу потерпілої ОСОБА_8 , а також побачив обвинуваченого ОСОБА_6 , який був без штанів і трусів, та стояв перед потерпілою на колінах, останній різко встав та підійшовши до нього, наніс йому удари кулаком та удари ногою в груди і живіт, від чого йому потемніло в очах і тому він повернувся до будинку. Коли він знову повернувся до сараю, то ОСОБА_6 на місці події вже не було, потерпіла ОСОБА_8 повідомила йому, що ОСОБА_6 заніс її в сарай, вона була вона дуже засмучена.

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що проживає по сусідству з потерпілою ОСОБА_8 , і в один з днів, коли вона була вдома, почула з господарства останньої жіночі крики про допомогу, та бачила, будучи за парканом, як ОСОБА_6 вискочив з хліва, що на території господарства потерпілої ОСОБА_8 і ногою наніс удар потерпілому ОСОБА_9 , після чого пішов до хліва назад, закривши за собою двері. Вона подзвонила родичці потерпілої ОСОБА_13 та попросила, щоб остання терміново йшла до потерпілої і з`ясувала, що ж там відбувається.

З показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що влітку 2019 року в післяобідню пору їй подзвонила сусідка ОСОБА_15 і повідомила, що чути крики біля будинку потерпілої ОСОБА_8 , що це остання кричить про допомогу. ОСОБА_12 просила її побігти і допомогти потерпілій. Коли вона прийшла на місце події, то потерпіла ОСОБА_8 вже сиділа в будинку на ліжку та плакала. Тілесних ушкоджень на ній вона не бачила, а у ОСОБА_9 під оком був синець.

Як показала в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , коли вона була у ОСОБА_14 , то останній подзвонила ОСОБА_15 і кликала її прийти на допомогу до будинку потерпілої ОСОБА_8 , оскільки з господарства останньої було чути крики. Коли вони з ОСОБА_14 прийшли на місце події, то потерпіла вже сиділа в будинку на дивані та плакала.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28 липня 2019 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, заявила, що 28 липня 2019 року близько 19 год. 30 хв., коли вона перебувала по місцю проживання, то обвинувачений ОСОБА_6 силою тягнув її в господарське приміщення, де намагався її зґвалтувати та зірвав з неї одяг.

З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 21 серпня 2019 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, заявила, що 28 липня 2019 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи з нею у господарському приміщенні за місцем її постійного проживання, долаючи її опір, намагаючись вчинити щодо неї дії сексуального характеру, умисно наніс їй тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій нозі.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 75 від 02.08.2019, під час проведення судово-медичної експертизи в ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лівої нижньої кінцівки; дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету (предметів) без відображення контактуючої поверхні останнього (останніх), з мінімальною кількістю контактуючих поверхонь не менше двох. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень не виключається, що вони могли утворитись в час та при обставинах вказаних потерпілою, зокрема при сильному стисканні рукою. Судово-медичних даних що вищевказані ушкодження утворились при падінні з висоти власного росту немає. Виявлені тілесні ушкодження в ОСОБА_8 у вигляді синців в ділянці лівої нижньої кінцівки по ступені тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30 липня 2019 року, потерпілий ОСОБА_9 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, заявив, що 28 липня 2019 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї його домоволодіння по АДРЕСА_2 , умисно спричинив йому тілесні ушкодження.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 74 від 02.08.2019 під час проведення судово-медичної експертизи в ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця з садном в ділянці обличчя. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого предмету без відображення контактуючої поверхні останнього, за механізмом удар-тертя, в кількості одного контакту. Враховуючи морфологічні ознаки виявленого тілесного ушкодження, не виключається, що воно могло утворитись в час та при обставинах, вказаних потерпілим ОСОБА_9 . Судово-медичних даних, що вищевказане ушкодження утворилось при падінні з висоти власного росту немає. Виявлене тілесне ушкодження в ОСОБА_9 у вигляді синця з садном в ділянці обличчя, по ступені тяжкості відносить до категорії легких тілесних ушкоджень. Діагноз: «Забій м`яких тканин грудної клітки» при оцінці ступеня тяжкості не враховується, оскільки він встановлений на основі суб`єктивних даних (скарг) хворого і не підтверджується об`єктивними відомостями.

З протоколу огляду речей від 21 серпня 2019 року з ілюстративними таблицями до нього вбачається, що добровільно видані потерпілою шорти, в яких вона була одягнута на час вчинення обвинуваченим щодо неї неправомірних дій, ушкоджень та розривів не мають, посередині у місці закінчення змійки на тканині наявна ділянка правильної округлої форми темно-синього кольору, з характерними отворами для ниток, що дає можливість припускати про перебування раніше у зазначеному місці ґудзика, який на час огляду відсутній.

Згідно з постановою про визнання речей речовим доказом, приєднання їх в такій якості до кримінального провадження та передачу їх на зберігання від 21 серпня 2019 року, слідчим було визнано речовим доказом добровільно видані потерпілою ОСОБА_8 шорти жіночі світло-синього кольору.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 21 серпня 2019 року, під час його проведення потерпіла ОСОБА_8 вказала на місце в житловому будинку по АДРЕСА_2 , де обвинувачений ОСОБА_6 схопив її, а також напрямок руху, в якому він поніс її на руках поперед себе, тобто в сторону сараю на території цього домоволодіння, і на місце в сараї, де обвинувачений намагався її зґвалтувати та заподіяв тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій нозі. Також потерпіла показала в якому місці та положенні перебував потерпілий ОСОБА_9 в момент, коли він 28 липня 2019 року заходив до вказаного сараю, і де перебував ОСОБА_6 , а також продемонструвала механізм нанесення останнім ударів потерпілому ОСОБА_9 , зокрема кулаком в обличчя та в грудну клітку.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 21 серпня 2019 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , останній вказав на місце в сараї, що на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , де ним 28 липня 2019 року було виявлено на сіні лежачу на спині ОСОБА_8 та де знаходився ОСОБА_6 , який закривав потерпілій долонею руки рот, продемонстрував своє місце розташування перед отриманням тілесних ушкоджень, місцезнаходження в цей момент обвинуваченого та припідняття останнім приспущених нижче пояса трусів і штанів. Також потерпілий ОСОБА_9 продемонстрував механізм нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, зокрема удару в ліву частину обличчя кулаком, в ділянку грудної клітки, його положення після цих ударів, а саме положення сидячи та нанесення йому удару в цей же момент ногою в область грудної клітки.

Вищенаведені досліджені в судовому засіданні докази є достатньо вагомими, належними та допустимими, узгоджуються між собою, взаємодоповнюють одне одного і у своїй сукупності свідчать про винуватість ОСОБА_6 в умисному закінченому замаху на зґвалтування потерпілої ОСОБА_8 , вчинене повторно, та в заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 та потерпілому ОСОБА_9 , тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 125 КК України.

У суду відсутні підстави вважати неправдивими показання потерпілих, оскільки вони узгоджуються як між собою, так із показаннями свідка ОСОБА_12 та з вищезазначеними висновками судово-медичних експертиз.

Показання обвинуваченого суд вважає неправдивими, суперечливими і розцінює їх як спосіб його захисту з метою уникнення відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

На думку суду, сторона обвинувачення за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів довела, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити встановлені судом факти, і довела винуватість ОСОБА_6 у вчинені злочинів, що ставляться йому у вину.

ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України до кінця, але злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки йому зашкодив потерпілий ОСОБА_9 , який прибув на місце події та застав обвинуваченого під час спроби скоїти зґвалтування потерпілої.

Відповідно до ст. 17 КК України, добровільною відмовою є остаточне припинення особою за своєю волею готування до злочину або замаху на злочин, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення злочину до кінця. Особа, яка добровільно відмовилася від доведення злочину до кінця, підлягає кримінальній відповідальності лише в тому разі, якщо фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину.

Якщо ж перша спроба виявилася невдалою і особа відмовляється від повторення злочину, то така відмова від повторення злочинного посягання не виключає кримінальної відповідальності за вже вчинений під час першої спроби замах на злочин.

З врахуванням показань потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 , суд дійшов висновку, що до прибуття на місце події ОСОБА_9 мала місце перша спроба вчинення обвинуваченим зґвалтування потерпілої, після чого, ОСОБА_6 , заподіявши легке тілесне ушкодження ОСОБА_9 , який йому перешкодив довести злочинний намір до кінця, знову спробував зґвалтувати потерпілу, однак від повторення злочину відмовився.

За таких обставин, не можна вважати, що обвинувачений добровільно відмовився від доведення злочину до кінця, у зв`язку з чим підстави для застосування ч. 2 ст. 17 КК України, про що просив в судовому засіданні захисник, відсутні.

Разом з тим, достовірних доказів, які б свідчили про те, що злочин обвинуваченим не був доведений до кінця з фізіологічної причини, на що посилається сторона обвинувачення, немає.

Статтею 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд враховує тяжкість вчинених злочинів, а саме те, що один із злочинів відноситься до категорії тяжких злочинів, а інші є злочинами невеликої тяжкості.

Враховує суд і дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за що відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став і знову вчинив аналогічний умисний злочин, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення, по місцю проживання характеризується негативно, не працює, згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 141 від 05.09.2019 в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій міг і може в даний час усвідомлювати свої дії і керувати ними, але має індивідуально-психологічні розбалансування, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, про що не заперечив і сам обвинувачений, та рецидив злочинів (обвинуваченим, який має судимість за умисний злочин, скоєно нові умисні злочини, передбачені ч. 1 ст. 125 КК України).

Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, особу винного, обставини, що обтяжують покарання, а також ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких один із злочинів не було доведено до кінця, принцип індивідуалізації покарання, конкретні вищенаведені обставини справи, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому належить призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України, у виді позбавленні волі з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України строком на 5 років 6 місяців, за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин, та остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавленні волі строком на 5 років 6 місяців.

На думку суду, таке покарання, що не є мінімальним, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім як для виправлення обвинуваченого, так і запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

З огляду на вищенаведені обставини та з урахуванням висновку, що зроблений представником органу пробації на підставі даних про особу обвинуваченого та способу його життя, у досудовій доповіді, згідно з яким існує дуже високий рівень ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, а ризик небезпеки останнього для суспільства, у тому числі для окремих осіб, є середнім, суд не вбачає підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Речовий доказ, а саме, шорти жіночі світло-синього кольору, поміщені до спецпакету № 008411, що передані на зберігання до камери схову речових доказів Камінь-Каширського ВП, належить повернути потерпілій ОСОБА_8 .

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою закінчується 15 лютого 2020 року. Беручи до уваги наявність ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення та переховування останнього від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання, призначеного за вчинення тяжкого злочину, суд дійшов висновку, що строк тримання ОСОБА_6 під вартою належить продовжити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 152 КК України, і призначити йому покарання за вчинення цих злочин:

за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин,

за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 152 КК України, із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_6 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня затримання, тобто з 31 липня 2019 року, зарахувавши у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 31 липня 2019 року по день набрання вироком законної сили включно, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речовий доказ: шорти жіночі світло-синього кольору, поміщені до спецпакету № 008411, повернути потерпілій ОСОБА_8 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 продовжити до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий: ОСОБА_1