Справа № 354/287/19
Провадження № 1-кп/354/1/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого- судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
з участю: прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
захисника обвинуваченого: ОСОБА_5
потерпілої: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яремче, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 25.02.2019 року за №000196 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого водієм в Микуличинській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, депутатом не обирався, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 спричинив умисні легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 за наступних обставин.
Так, 29.12.2018 року близько 16.00 год. в господарській будівлі на території господарства, що розташоване в АДРЕСА_1 , на грунті неприязних відносин ОСОБА_4 вчинив конфлікт із сестрою ОСОБА_6 .
В ході конфлікту ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, наніс дерев`яною палицею декілька ударів по різних частинах тіла ОСОБА_6 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обох стегон у вигляді синців, саден та подряпин, які згідно висновку судово-медичного експерта №25 від 11.02.2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданніпояснила, що є сестрою обвинуваченого.

22.12.2018 року вона в суботу приїхала в с.Микуличин, щоб забрати дрова з сараю, що знаходиться в с.Микуличин, оскільки їй повідомили, що брат їх використовує (спалює). Попередньо домовилась з сусідкою ОСОБА_7 перенести на її подвір`я дрова з даного сараю, і звідти вже забрати до м.Яремче, де вона проживає. У сусідки працював робочий ОСОБА_8 , якого і попросила це зробити. Коли рухалась до даного сараю, ОСОБА_4 вибіг з хати, висловлюючись щодо неї нецензурними словами, схопив палицю (підпору) з цвяхами, вирвавши з драбини, яка була на подвір`ї, почав її бити. В подальшому, дану палицю (підпору) обвинувачений швидко заніс у сарай. Відстань від будинку, з якого вийшов ОСОБА_4 , до

сараю приблизно 20 метрів. Обвинувачений наніс перші удари в бедро з лівої сторони, потім вище коліна ззаді з правої сторони, а коли нахилилась і почала кричати від болю, він ще ударив зверху. Конфлікт між ними тривав приблизно 2-3 хв. На ці події вибігли сусіди ОСОБА_9 та її син, до якої вона одразу пішла після побиття, і з її подвір`я вже викликала поліцію.

З братом конфлікт виник давно через будинок, в який він її не пускає приблизно 2 роки, створює постійні перешкоди щодо користування ним, через що вона змушена проживати в іншому місці. Дружину обвинуваченого побачила після того як приїхала поліція, вона не пускала працівників поліції до сараю, де залишив палицю ОСОБА_4 . Обвинувачений під час досудового розслідування та судового розгляду не бажав та не бажає попросити вибачення у неї і примиритись.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданніпояснила, що є сусідкою обвинуваченого, з яким у неї звичайні сусідські відносини. Не пам`ятає точної дату коли потерпіла ОСОБА_6 попросила свідка залишити дрова на її подвір`ї, на що свідок погодилась. Щодо перенесення дров з сараю на її подвіря, ОСОБА_6 попросила ОСОБА_10 , який якраз з сином порались у свідка на подвірї. Будучи біля власного будинку після того як ОСОБА_6 пішла до сараю, почула крик ОСОБА_6 , підбігши на подвір`я ОСОБА_4 побачила останнього, який швидко заходив до себе у сарай, а потім із сараю до будинку (відстань від будинку ОСОБА_4 до її будинку приблизно 50м., а до сараю близько 150м.). Чи мав ОСОБА_4 щось у руках свідок не бачила, вона повернулась до себе. Пізніше прийшла до неї ОСОБА_6 , розказала, що її побив брат і викликала поліцію. Свідок підтвердила в суді,що бачила як кульгала ОСОБА_6 , у неї були порвані штани з правої сторони, і потерпіла розказувала, що ОСОБА_11 її побив.

Повторно допитана свідок ОСОБА_7 підтвердила, що бачила як ОСОБА_4 забігав (швидко рухаючись) у сарай, але оскільки він уже був на вході (у дверях) до сараю, не бачила й не пам`ятає вже чи мав щось останній у руках. Зазначила, що ОСОБА_12 у момент, коли свідок прибігала на крик, не бачила, а тільки бачила ОСОБА_13 . Повторно підтвердила, що у потерпілої були порвані штани після того як щось відбулось на подвір`ї ОСОБА_14 , та потерпіла розказала про побиття її ОСОБА_4 . ОСОБА_8 дрова не носив, а сказав що ОСОБА_11 не дає дрова носити з сараю, бо вони його. На місці події крім ОСОБА_6 та ОСОБА_4 інших сторонніх осіб не було, тобто її син не міг бачити конфлікт чи побиття.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданніпояснив, що проживає по сусідству із обвинуваченим, відносини у них звичайні сусідські. У грудні 2018 року (точної дати не пригадує) нічого ОСОБА_6 не допомагав, дрова не носив. Ствердив, що самого конфлікту не бачив, та й не бачив як обвинувачений бив потерпілу.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданніпояснила, що є дружиною обвинуваченого. 29.12.2018 року після обіду, коли надворі ще було видно, робили ремонт із чоловіком у житловому будинку, де проживають. Почули крик надворі, чоловік вийшов на двір, через деякий час виглянула й свідок через вікно і побачила, що ОСОБА_4 стоїть біля вікна, а потерпіла лежить біля купи сміття (зберігалось після ремонту на подвір`ї, приблизно 2 м. від будинку). Дещо з тієї купи сміття ОСОБА_6 порозкидала по подвір`ю, а чоловік щось зібрав і відніс до сараю. Пізніше приїхала поліція. Підтвердила, що ОСОБА_6 не вперше провокує конфлікти із братом, також не була свідком і не бачила, що ОСОБА_4 бив ОСОБА_6 , як і не бачила тілесних ушкоджень у потерпілої. Перед тією подією, а саме ще 29.05.2018 року ОСОБА_6 вивезла вже свої дрова з сараю, а тому не знає чому та повторно приїхала, щоб знову щось забирати.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні своєї вини не визнав та пояснив, що з сестрою конфліктує давно щодо нерухомого майна. В будинку проживає з дружиною і дитиною, а потерпіла там не живе. 30.05.2018 року сестра ОСОБА_6 розбила хату і вони з дружиною робили ремонт. В день події, почули з дружиною крик на дворі, вийшли з хати надвір, і побачили, що сестра лежала біля купи сміття приблизно за 4-5 метрів від хати, розпутуючи дріт та розкидаючи побутове сміття (рами з цвяхами, шифер, і все інше, яке знаходилось на подвірї після розбирання нею хати). Дійсно, 29.12.2018 року потерпіла прийшла, щоб забрати дрова із сараю. Почувши крик, підійшов до потерпілої, яка стояла на одному коліні, позбирав частини палиць і цвяхів розкиданих, і відніс у сарай. Свідок ОСОБА_7 (їхня сусідка) при цьому не була на подвір`ї, свідка ОСОБА_10 (теж їхній сусід) того дня не було. Зазначив, що потерпілій

удари не наносив, тільки вийшов на крик, підходив до неї не ближче 2-х метрів, щоб допомогти, але вона тільки до нього висловилась нецензурно.
Показання обвинуваченого, потерпілої та свідків суд визнає достовірними, належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому законом, в сукупності з іншими доказами встановлюють наявність обставин, які інкримінують обвинуваченому, прямо чи непрямо підтверджують існування цих обставин.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 про невизнання своєї вини у даному кримінальному правопорушенні суд розцінює як позицію захисту. При цьому його показання проте, що він не наносив тілесні ушкодження потерпілій спростовуються як показаннями потерпілої ОСОБА_6 , так і такими об`єктивними доказами, як даними судово-медичної експертизи № 25 від 05.02.-11.02.2019 року Надвірнянського міжрайонного відділення Обласного бюро, зокрема з якого вбачається, що у ОСОБА_6 мали місце забої м`яких тканин обох стегон у вигляді синці, саден та подряпин. Вказані тілесні ушкодження отримання від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну утворення вказаному в ухвалі, і згідно Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень. Локалізація виявлених тілесних ушкоджень вказують на те, що вони у своїй сукупності, не могли виникнути внаслідок одноразового вільного падіння з положення стоячи на рівну площин

Крім зазначених вище показань обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення також підтверджується наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом письмовими доказами, зокрема:

- даними протоколу проведення слідчого експерименту із потерпілою ОСОБА_6 від 01.03.2019 року та доданими фототаблицями, під час якого ОСОБА_6 вказує на місце біля сараю, звідки ОСОБА_4 взяв дерев`яну палицю, якою наніс їй декілька ударів, вказує на місце біля сараю, де її побив ОСОБА_4 , завдавши декілька ударів палицею, вказує, що під час нанесення їй ударів почала кричати та кликати на допомогу, в цей час з будинку прибігли сусіди, які стали очевидцями конфлікту (а.к.п. 63-66);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_7 від 01.03.2019 року та доданими фототаблицями, під час якого ОСОБА_7 вказує, що 29.12.2018 року біля 16.00 год. знаходилась біля свого будинку в с.Микуличин, уч.Горби, вказує як чула крики ОСОБА_6 , бігла до її будинку, та бачила ОСОБА_4 із дерев`яною палицею в руках, вказує на місце біля сараю, де була ОСОБА_6 та розказувала, що її побив ОСОБА_4 дерев`яною палицею, вказує, що ОСОБА_4 із дерев`яною палицею в руках забіг до сараю (а.к.п. 67-71);

- даними висновку експерта Надвірнянського міжрайонного відділення Обласного бюро судово-медичної експертизи № 25 від 05.02.-11.02.2019 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_6 мали місце забої м`яких тканин обох стегон у вигляді синців, саден та подряпин. Вказані тілесні ушкодження отримання від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну утворення вказаному в ухвалі, і згідно Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень. Локалізація виявлених тілесних ушкоджень вказують на те, що вони у своїй сукупності, не могли виникнути внаслідок одноразового вільного падіння з положення стоячи на рівну площину(а.к.п. 72-73).

За таких обставин, розглянувши кримінальне провадження по суті, допитавши обвинуваченого, потерпілу та свідків, дослідивши запропоновані сторонами кримінального провадження докази та оцінивши їх всебічно, повно та неупереджено, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними, оскільки вони підтверджують існування обставин, які інкриміновані ОСОБА_4 та отримані в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним законом, а їх сукупність є достатньою для прийняття судом рішення про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, поза розумнім сумнівом.

При прийнятті рішення про доведеність винуватості ОСОБА_4 суд, крім

вимог КК та КПК України також враховує і практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Отже, враховуючи дані судово-медичної експертизи, нанесення ОСОБА_4 ударів потерпілій ОСОБА_6 знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням таких наслідків як заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Окрім того, здобуті докази зазначені вище в судовому засіданні не спростовані іншими належними та допустимими доказами.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, повністю знайшла своє підтвердження та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України.

Як підтверджуючі та характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом досліджені наступні письмові докази: копія паспорту та вимога, за даними якої ОСОБА_4 судимостей немає (а.к.п.80,77-78); довідка від 24.01.2019 р., за даними якої на обліку у лікарів нарколога та психіатра обвинувачений ОСОБА_4 не знаходиться (а.к.п.74); характеристика з місця проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , що надана Микуличинським сільським головою від 06.02.2019 року, згідно даних якої обвинувачений характеризується позитивно, громадського порядку не порушував. зауважень з боку сусідів відносно ОСОБА_4 до виконкому не надходило (а.к.п.82), характеристикою на ОСОБА_4 з місця роботи- Микуличинської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 01.03.2019 року, згідно даних якої ОСОБА_4 доган та стягнень не має, жодних скарг щодо нього не надходило (а.к.п.84), копією свідоцтва про народження ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому в графі батько зазначений ОСОБА_4 (а.к.п.79).

Також як характеризуючу обставину щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує довідку-витяг з бази АРМОР, згідно якої ОСОБА_4 зареєстрований в Яремчанському ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, як сімейний насильник (а.к.п.76).

Обставин, які пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України судом не встановлено.

Як обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема, що вчинений ним злочин є злочином невеликої тяжкості, ставлення обвинуваченого до вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який судимостей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, думку потерпілої, яка просила суд притягнути обвинуваченого до відповідальності та призначити покарання не менше як громадські роботи, оскільки штраф він вже мав і висновків щодо цього не зробив, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, як обтяжуючу обставину суд визнає вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, позицію прокурора який просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у сумі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, а також враховує позицію захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , яка вважає недоведеною вину обвинуваченого в інкримінованому йому діянні.

Обираючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, окрім національного законодавства, й рішення Європейського суду з прав людини», яке відповідно до ст. 17 Закону від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року), суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує як принцип співрозмірності конкретних злочинних діянь, вчинених обвинуваченим, так і принцип справедливості, з урахуванням заподіяної матеріальної шкоди, спричиненої потерпілій, а також і відомості, що характеризують обвинуваченого.

Враховуючи вказані вище обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді штрафу у сумі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до п. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Судові витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.368-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у сумі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського Апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору та обвинуваченому негайно після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1