Справа № 314/33/20
Провадження № 1-кс/314/238/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.01.2020 року м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю: третьої особи ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в м. Вільнянськ клопотання слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, погодженого прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури, про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0001186 від 13.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,-
в с т а н о в и в :

слідчий Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області за погодженням з прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
Клопотання мотивоване тим, що до Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшов рапорт поліцейського СРПП № 2 Вільнянського ВП старшого сержанта поліції ОСОБА_5 про те, що в ході несення служби 12.12.2019 на автодорозі "Запоріжжя - Донецьк", поблизу села Павлівське Вільнянського району Запорізької області, було зупинено автомобіль ВАЗ 2105 державний знак НОМЕР_1 з причепом "КРЕОН" державний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у вказаному причепі незаконно перевозив свіжоспиляні дрова акації.
13.12.2019 року вищезазначений автомобіль ВАЗ 2105 державний номер НОМЕР_1 з причепом «Креон» державний номер НОМЕР_3 , а також 2 бензопили «Oregon», свіжоспиляні дрова акації були вилучено у ОСОБА_3
13.12.2019 року відомості про даний факт було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001186 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Вислухавши третю особу, думку прокурора, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази кримінального провадження по даних матеріалах, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
У розумінні положень ст. 131, ч. 2 ст. 170 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, яким передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З огляду на те, що слідчим в клопотанні не доведено обставин необхідності накладення арешту на майно, не долучено до клопотання постанови про визнання вилученого майна речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто не надано доказів того, що вищезазначене майно відповідає критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України, а також враховуючи той факт, що слідчий звернулася з клопотанням про накладення арешту на майно лише 03.01.2020 року, яке було вилучене ще 13.12.2019 року, тобто після спливу строку визначеного КПК України для звернення до суду з клопотанням про арешт майна з моменту його вилучення, тому слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити, а тимчасово вилучене майно повернути на підставі ч. 5 ст. 171 КПК України.
Керуючись ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

в задоволенні клопотання слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, погодженого прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури, про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0001186 від 13.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а власником - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

03.01.2020