УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11.01.2020 року відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каменча Оргеєвського району, Молдова, громадянина України, що не має постійного місця проживання, тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого: востаннє - 05.08.2016 р. вироком Бериславського районного суду Херсонської області за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 16.10.2018 р. умовно достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 2 місяці 19 днів з встановленням адміністративного нагляду строком на 1 рік.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ст. 395 КК України,

___________________________________________________________________

Провадження: № 11-кп/812/380/20 Суддя першої інстанції: ОСОБА_7

Категорія: ст. 185 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_8

захисник: ОСОБА_5

представник потерпілого: ОСОБА_9 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначення покарання. Призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ст. 395 КК України та призначено покарання:
за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
за ст. 395 КК України у виді арешту строком на 3 місяці.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бериславського районного суду Херсонської області від 05.08.2016 р. та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 31.07.2019 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 3152,87 грн.

Стягнуто на користь держави в особі Миколаївського НДЕКЦ витрати на проведення товарознавчої експертизи №489 від 28.08.2019 р. в сумі 1570 грн. 10 коп.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, причиною злочину стало тяжке матеріальне становище.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого просить оскаржуваний вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи судимим за вчинення злочину проти власності, всередині січня 2019 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу з підсобного приміщення таємно викрав алюмінієву каструлю та цвяхи будівельні, загальною вартістю 676 грн. 73 коп..
З місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 676 грн. 73 коп.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 наприкінці січня 2019 року, на початку лютого 2019 року, всередині та наприкінці лютого 2019 року, а також на початку квітня 2019 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_10 шляхом вільного доступу з підсобного приміщення таємно викрав майно ОСОБА_10 на загальну суму 2828, 68 грн.
З місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на 2828, 68 грн.

Також, обвинувачений ОСОБА_6 , з метою ухилення від адміністративного нагляду, встановленого постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2018 р. строком на 1 рік як засудженого до покарання у виді позбавлення волі за злочин, передбачений ч.2 ст. 309 КК України, та звільненого з місць позбавлення волі, будучи обізнаним щодо встановлення відносно нього обмежень та попередженим про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, з початку квітня 2019 року, самовільно залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виїхавши до м. Миколаїв.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та представника потерпілого про залишення апеляційної скарги без задоволення, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Фактичні обставини злочину, які викладені у вироку, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ст. 395 КК України судом встановлені правильно на підставі досліджених в судовому засіданні доказів і апелянтом не оспорюються.

Враховуючи визначені ст. 404 ч.1 КПК України межі перегляду судом апеляційної інстанції, вирок в цій частині не переглядається.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку ці вимоги закону при призначені покарання ОСОБА_6 дотримані.

Мотивуючи призначення покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до невеликої та середньої тяжкості, обставини їх вчинення та дані про особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, постійного місця проживання не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом встановлено не було.

Не є слушним твердження захисника, що судом при призначенні покарання безпідставно не враховано, як пом`якшуючу обставину, те що обвинувачений щиро кається та співпрацював зі слідством.

Як вбачається з вироку, дані обставини були враховані судом при призначенні покарання, як пом`якшуючі.

Твердження захисника, що судом не достатньо враховано дані про особу обвинуваченого, та те, що причиною вчинення ОСОБА_6 злочинів стало тяжке матеріальне становище є неспроможнім.

Так, судом першої інстанції було враховано, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, не працевлаштований, злочини вчинив перебуваючи під адміністративним наглядом, що в сукупності свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив та продовжував вчиняти злочини для задоволення своїх матеріальних потреб.
З заперечень, наданих представником потерпілого вбачається, що обвинувачений не вжив жодних дій для відшкодування потерпілому спричинених злочинами збитків.

За таких обставин, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для зміни вироку та його пом`якшення, про що просить апелянт, а тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11.01.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: