УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/382/20

Провадження №: 1-кс/755/2578/20

"01" червня 2020 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 перевіривши виконання вимог ст.ст. 64-2, 174 КПК України за клопотанням третьої особи, щодо майна якої вирішено питання ТОВ «ПРО-ЛАРС КОМПАНІ» про скасування арешту з майна, установив :

29.05.2020 у провадження суду надійшло дане клопотання.

Згідно з ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, було визначено слідчу суддю ОСОБА_1 та передано матеріали останній 01.06.2020.

Слідча суддя перевіривши виконання вимог ст.ст. 64-2, 174 КПК України за клопотанням, приходить до наступного.

З положень ч. 1 ст. 174 КПК України випливає, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

У цій ситуації із клопотання випливає, що ТОВ є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання.

Статус, повноваження, права та обов`язки третьої особи регламентовані ст. 64-2 КПК України.

У даному випадку, даний статус вказаним ТОВ, в силу норм цієї статті Кодексу, набутий з 06.03.2020.

При цьому, третя особа має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна.

Також, відповідно до ст. 64-2 КПК України, представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути: особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником; керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю - у випадку, якщо власником майна, щодо якого здійснюється арешт, є юридична особа.

Повноваження представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні; 2) копією установчих документів юридичної особи - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа; 3) довіреністю - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є працівник юридичної особи, яка є власником майна, щодо якого здійснюється процедура спеціальної конфіскації.

Дане клопотання підписане в інтересах ТОВ адвокатом ОСОБА_2 та на підтвердження своїх повноважень останній надав копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та довіреності та представництво інтересів ТОВ, які жодним чином не завірені.

У той же час, перелік документів, що засвідчують повноваження адвоката у кримінальному провадженні, встановлено у ч. 1 ст. 50 КПК. Зокрема, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Тобто, адвокат, у силу ст. 50 КПК, не може діяти на підставі довіреності.

З доданої до звернення довіреності слідує, що вона вигадана саме підписанту, як адвокату, а не як працівнику цього ТОВ. Так у довіреності відмічено, що товариство цією довіреністю уповноважує адвоката ОСОБА_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю представляти його інтереси в усіх загальних, господарських, адміністративних судах.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 648/3629/17 (провадження № 51- 9792 кмо 18) у ч. 1 ст. 50 КПК законодавець закріпив дві групи документів, наявність яких підтверджує повноваження захисника на участь у конкретному кримінальному провадженні та які обов`язково надаються суду: документ, що підтверджує право особи на заняття адвокатською діяльністю (оскільки захисником може бути тільки адвокат) та документи, що підтверджують право цієї особи бути захисником (здійснювати захист у конкретному кримінальному провадженні). При цьому законодавець у ч. 1 ст. 50 КПК імперативно закріпив надання адвокатом свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (п. 1 ч. 1 ст. 50 КПК) та документа з передбаченого в п. 2 ч. 1 цієї статті альтернативного переліку документів. Тобто зобов`язав адвоката надати суду свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та надав право альтернативного вибору щодо документів, передбачених у п. 2 ч. 1 ст. 50 КПК, якими може бути підтверджено повноваження захисника у кримінальному провадженні.

Цих вимог ОСОБА_2 не дотримався.

Щодо наданої ксерокопії свідоцтва, то слід указати таке.

Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю має бути належним чином оформлене (див. ухвалу ККС ВС від 03.04.2020 у справі № 487/2256/17), а саме засвідчено, як копія.

Разом з тим, слід відмітити, що особа, яка підписала дане звернення на підтвердження своїх повноважень надала копію свідоцтва, яка жодним чином не завірена.

ККС ВС в ухвалі від 26.09.2019 у справі № 243/3624/15-к аналізуючи питання дотримання касатором вимог ст. 50 КПК констатував порушення указавши, що в супереч положенням зазначених норм КПК захисник надав Суду копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, яку не завірено у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Відповідно, у цій ситуації, ураховуючи окреслені Верховним Судом у наведених судових рішеннях орієнтири щодо правозастосування у питанні порядку та способу підтвердження повноважень захисником згідно ст. 50 КПК, на думку слідчого судді, копія свідоцтва, яка не завірена, указує на те, що воно не є документом, що посвідчує повноваження захисника у суді, а тому не можливого говорити про дотримання та надання документів визначених п. 1 ч. 1 ст. 50 КПК.

Тим самим, ОСОБА_3 не підтвердив повноваження представника у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 50, 64-2 КПК.

Дії слідчого судді у разі, коли клопотання подане у порядку ст.174 КПК України особою, яка не підтвердила свої повноваження не регламентуються, тож, слідча суддя, беручи до уваги положення ч. 6 ст. 9 цього Кодексу, яка передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, та враховуючи загальні засади кримінального провадження вважає доречним повернути його.

Адже, у світлі норм п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, саме такий підхід законодавець застосовує, для прикладу, у разі коли скарга, у порядку ст. 303 даного Кодексу, подана особою, яка не має права її подавати.

За таких обставин, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає поверненню, оскільки подане особою, яка не має права його подавати, з огляду на не підтвердження своїх повноважень з роз`ясненням, того, що повернення клопотання не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. ст. 1-26, 64-2, 174, 372-376 КПК України, Суд постановив :

клопотання третьої особи, щодо майна якої вирішено питання ТОВ «ПРО-ЛАРС КОМПАНІ» про скасування арешту з майна, повернути особі, яка його подала.

Повернення клопотання не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом України.

Ухвала, яка набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним Кодексом України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Слідча суддя ОСОБА_4