ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1131/20 Справа № 182/3901/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представник цивільного
відповідача ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Юрія на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000834 відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, що має повну середню освіту, працюючого на ПАТ «Юрія» водієм-експедитором, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04 жовтня 2012 року Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 17 липня 2014 року Жовтоводською ІК Дніпропетровської області №26 по ухвалі Жовтоводського м/с Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року на підставі ст. 2 Закону України Про амністію від 08 квітня 2014 року на 2 роки 6 місяців 15 днів;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
Згідно ст. 1 п. в), д) Закону України Про амністію у 2016 році від 06 вересня 2017 року - звільнено ОСОБА_9 від призначеного судом покарання на підставі акту амністії.
Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ Національна Акціонерна Страхова Компанія ОРАНТА на користь ОСОБА_11 25332,87 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1266,64 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 26599,51 грн.
Стягнуто з ПрАТ Юрія на користь ОСОБА_11 108733,36 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, ОСОБА_9 , 02 березня 2017 року приблизно о 16 годині 45 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом, автомобілем марки «ГАЗ 3302», державний номер НОМЕР_1 , який належить ПАТ «Юрія», рухався по проїзній частині автошляху «Н-23 Запоріжжя-Кіровоград» з боку с. Олексіївка Нікопольського району Дніпропетровської області в напрямку м. Нікополь Дніпропетровської області.
Під час керування транспортним засобом, автомобілем марки «ГАЗ 3302» державний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_9 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, в цей же час на 245 км.+680 м. вищевказаного автошляху втратив контроль над керуванням транспортного засобу, змінив напрямок свого руху вправо, виїхав за межі автошляху на узбіччя, де допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу з правою передньою частиною транспортного засобу, автомобіля марки «М-2140», державний номер НОМЕР_2 , який стояв без руху на узбіччі з автопричепом марки МАЗ 8114, державний номер НОМЕР_3 , в той час коли біля його задньої частини знаходився ОСОБА_11 , а в ньому ОСОБА_12 .
Внаслідок зіткнення транспортних засобів, стався наїзд задньою частиною автопричепа марки МАЗ 8114, державний номер НОМЕР_3 , на ОСОБА_13 та випадіння з вказаного причепу на поверхню фунту ОСОБА_12 .
Своїми діями водій ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.36), 12.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими».
п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».
п.2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи №6/10.1-205 від 13 квітня 2017 року, не виконання вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_9 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №413 від 12 липня 2017 року ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому середньої третини кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, компресійного уламкового перелому 4-го грудного хребця, забою грудного відділу хребця, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).
ОСОБА_12 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №122 від 20 березня 2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани та синця обличчя, забою грудної клітини, забою лівого плеча, забою лівого стегна та лівої гомілки, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).
Дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
ПрАТ Юрія в своїй апеляційній скарзі просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року в частині вирішення цивільного позову змінити та стягнути з ПАТ Національна Акціонерна Страхова Компанія Оранта на користь ОСОБА_11 25332,87 грн. у відшкодування шкоди, пов`язаної із лікуванням потерпілого та 16572,48 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 41905,35 грн.
В іншій частині вирок суду апелянт просить залишити без змін.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, ПрАТ Юрія посилається на те, що оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілого ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Так, цивільний відповідач в своїй скарзі посилається на те, що судом першої інстанції було неправильно визначено зобов`язану особу, з якої належить стягувати моральну шкоду на користь потерпілого, занадто високим невмотивованим є стягнутий розмір моральної шкоди, а також на те, що судом першої інстанції неправильно проведено розрахунок відшкодування.
Окрім цього, на думку апелянта, потерпілий не має права на відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди, оскільки на момент ДТП довіреність на керування транспортним засобом, видана на ім`я потерпілого ОСОБА_11 закінчилась у зв`язку із смертю власника транспортного засобу ОСОБА_15 , а тому потерпілий не мав права визначати на власний розсуд місце стоянки даного транспортного засобу, зокрема, де відбулось зіткнення із автомобілем, належним ПрАТ Юрія під керуванням ОСОБА_9 .
Позиції учасників судового провадження.
Представник ПрАТ Юрія в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги ПрАТ Юрія заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість.
Захисник обвинуваченого та сам обвинувачений в судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача підтримали.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку та пояснення учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПрАТ Юрія підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1, 4, 5 ст. 128 КПК України особі, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Так, потерпілим в межах кримінального провадження відносно ОСОБА_9 було подано цивільний позов, згідно змісту якого ОСОБА_11 просив стягнути з ОСОБА_9 в якості відшкодування моральної шкоди 199050,93 грн., з ПрАТ Юрія в якості відшкодування моральної шкоди 199050,93 грн., з ПАТ НАСК Оранта в якості відшкодування матеріальної шкоди 37962,87 грн. та в якості відшкодування моральної шкоди 1898,14 грн.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_11 було задоволено частково: стягнуто з ПАТ Національна Акціонерна Страхова Компанія ОРАНТА на користь ОСОБА_11 25332,87 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1266,64 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 26599,51 грн., а також, стягнуто з ПрАТ Юрія на користь ОСОБА_11 108733,36 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні іншої частини позовних вимог потерпілому було відмовлено.
Відповідно до ст. 23 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого, шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Положеннями ст. ст. 1167, 1172 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди в редакції від 27 лютого 2009 року судам роз`яснення, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Однак, в порушення вищевказаних вимог діючого законодавства України, стягуючи з ОСОБА_9 та ПрАТ Юрія на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 110000, з урахуванням стягнутих 5% в розмірі 1266,64 з ПАТ НАСК Оранта, і таким чином остаточно визначивши до стягнення з ОСОБА_9 та ПрАТ Юрія суму в розмірі 108733,36 грн., суд першої інстанції в своєму судовому рішенні взагалі не навів жодних мотивувань щодо визначеного розміру морального відшкодування. Тобто, суд належним чином не навів ані розрахунків такого розміру відшкодування, в чому саме він полягає, ані аналізу доказів в підтвердження спричиненої потерпілому моральної шкоди саме в такому розмірі суми відшкодування. Жодних висновків, що відшкодування моральної шкоди ОСОБА_11 в розмірі 108733,36 грн. є обґрунтованим та підтвердженим належними, достовірними та достатніми доказами, що саме такий розмір відповідає принципу розумності та співмірності, судом першої інстанції у вироку не наведено, у звязку з чим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 1 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_11 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, в якому сторони, а саме, позивач та відповідачі зможуть скористатись своїм правом на належний судовий захист прав та інтересів, а суд, в свою чергу, в змозі буде належним чином дослідити усі наявні докази як в підтвердження позовних вимог ОСОБА_11 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, так і заперечення, наведені відповідачами щодо незгоди із розмірами визначених сум, а також, порядком їх відшкодування.
Тож, враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями ст. ст. 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Юрія задовольнити частково.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 1 ст. 286 КК Українив частині вирішення цивільного позову ОСОБА_11 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 1 ст. 286 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4