КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 26 лютого 2020 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 січня 2020 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Донське, АРК Крим, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 строком до 23 лютого 2020 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 8 408 000 грн., та покладено обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді, через істотне порушення норм кримінального процесуального закону, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 зазначає, що сторону захисту позбавлено доступу до належного суду у розумінні положень Параграфу 3 Глави 28 КПК України. Слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора з порушенням загальних засад кримінального провадження, передбаченими статтями ст.ст. 7-9,11, 22 КПК України. Сторону захисту обмежено в процесуальних правах та позбавлено розумної можливості надати суду свої аргументи щодо змісту клопотання прокурора, а також з`ясування підстав щодо порушення прав підозрюваного ОСОБА_5 з боку органів досудового розслідування.
На думку апелянта, прокурором надано лише докази, які підтверджують обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч . 2 ст. 127 КК України, зокрема показання свідків від 21 березня та 11 травня 2019 року, висновок судово-медичної експертизи №8-осв від 05червня 2019 року, протокол пред`явлення речей для впізнання від 05червня 2019 року, та протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 21 червня 2019 року. Всі інші докази не містять жодного посилання на скоєння самим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 209 КК України.
Окрім того, захисник вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не є такими, які відповідають змісту їх виправданості.

Звертає увагу на те, з 10 липня 2019 року досудовим слідством не проведено жодних слідчих дій у кримінальному провадженню № 0000123, що свідчить про відсутність перешкод завершенню досудового розслідування.
Як стверджує апелянт, у оскаржуваному судовому рішенні, відсутні нові обставини, в тому числі і ризики, які належним чином вмотивовують продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 зазначає про необґрунтованість пред`явленої йому підозри.

Звертає увагу на те, що протягом семи місяців тримання його під вартою, органом досудового розслідування не проведено жодної слідчої дії.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 22 січня 2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 00000123, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 364 КК України.
22 березня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 ч. 3 ст. 27, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України, а 26 червня 2019 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України.

26 червня 2019 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст.122, ч.2 ст.127, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського суду міста Києва від 27 грудня 2019 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 23 січня 2020 року з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 9 999 214 грн.
Постановою заступника Генерального прокурора від 20 вересня 2019 року досудове розслідування кримінального провадження продовжено до 12 місяців, тобто до 21 березня 2020 року.
17 січня 2020 року прокурор третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , на 60 днів, з моменту постановлення ухвали, одночасним раніше визначенням розміром застави.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 січня 2020 року вказане клопотання задоволено.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October1994, § 55).
Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.

Окрім того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, для висновку про обґрунтованість повідомленої йомупідозри.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри, чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.

Відтак, доводи сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри, є необґрунтованими, та на даному етапі досудового розслідування не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
Також, слідчим суддею досліджено доводи клопотання прокурора відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.

Зокрема, враховано обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного в їх сукупності, та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також з огляду на ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких він підозрюється. Зокрема, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме можливість сприяти іншим особам, причетним до вчинення кримінальних правопорушень, в ухиленні від кримінальної відповідальності, узгоджувати з ними дії та показання, чим перешкоджати встановленню обставин кримінального провадження, з метою приховати вчинені ними кримінальні правопорушення, у тому числі шляхом вчинення нових злочинів.

Вказані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному, на цей час не зменшились та продовжують існувати.
У зв`язку з цим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.
В сукупності із викладеним, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 ,а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Продовживши строк утримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 8 408 000 грн. З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість злочинів у вчиненні яких він підозрюється, а тому правильно визначив ОСОБА_5 саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та практиці ЄСПЛ, відповідно до якої суб`єкти владних повноважень повинні приділити стільки ж уваги встановленню відповідної застави, як прийняттю рішення про те, чи є необхідним подальше утримання під вартою (Іванчук проти Польщі п. 66).

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права підозрюваного перебувати на волі.

Доводи апелянтів про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про те, що в даному кримінальному проваджені порушено розумні строки досудового розслідування, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Прецедентне право суду базується на фундаментальному принципі розумності тривалості провадження, що потребує аналізу "конкретних обставин справи", які вимагають "глобальної оцінки" (рішення у справі "Tomasi v. France" п. 125).

В даному судовому провадженні слідчим суддею досліджені усі матеріали справи та надано їм належну правову оцінку, що вбачається зі змісту постановленої ухвали слідчого судді.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника і підозрюваного, про які зазначено в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПАСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 січня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 ,та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 строком до 23 лютого 2020 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 8 408 000 грн., та покладено обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_11

Справа № 11сс/824/1203/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Категорія ст.183, 199 КПК Доповідач ОСОБА_1