УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2020 Справа №607/772/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі, скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000356 та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою на бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000356, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначені КПК України строки.

В обґрунтування скарги зазначив, що 13.12.2019року на ім`я слідчого у кримінальному провадженні №0000356 ним було подано клопотання про надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження, а саме - доказів, які на даний час вже здобуті органом досудового розслідування.

Однак, вказане клопотання слідчим не розглянуто, а тому він просить зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000356 розглянути подане ним клопотання від 13.12.2019 року.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 не з`явився, подано заяву про розгляд справи у його відсутності, скаргу просить задовольнити.

Старший слідчий в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, що не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України.

Перевіривши матеріали скарги та долучені до неї документи, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як встановлено в судовому засіданні, 13.12.2019року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до старшого слідчого в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000356 із клопотанням про надання для ознайомлення, зняття фотокопій матеріалів кримінального провадження та копій аудіо-відеофайлів.

Згідно листа старшого слідчого в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 від 16.12.2019 року клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 не вирішено, зазначено, що водій ОСОБА_4 , інтереси якої він представляє не має визначеного статусу у зазначеному кримінальному провадженні, а тому його звернення (клопотання) залишене без задоволення.

Пунктом «с» §3 ст.6 конвенції встановлено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право захищати себе особисто чи використовуючи юридичну допомогу захисника, обраного на власний розсуд.

У рішенні від 19.02.2009р. у справі «Шабельник проти України» ЄСПЛ вказав, що «право на правову допомогу виникає в момент, коли становище людини стає суттєво уразливим, навіть якщо її офіційно не затримано як підозрювану». Суд пояснив, що становище заявника стало значно вразливішим одразу після вжиття серйозних слідчих заходів щодо перевірки підозри стосовно нього та підготовки версії обвинувачення. Тож було констатоване порушення §1 та п.«с» §3 ст.6 конвенції, оскільки момент виникнення права на правову допомогу не залежить від того, який формальний статус має підозрювана у скоєнні злочину особа.

При цьому, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини визначає такі обставини, які вважаються моментом висунення обвинувачення:

- початок досудового розслідування проти конкретної особи чи арешт її банківських рахунків (рішення у справі «Ringeisen v. Austria);

- арешт особи (рішення у справі «Wemhoff v. Germany);

- офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно неї кримінального переслідування (рішення у справі «Neumeister v. Avstria»).

Тобто, обвинувачення охоплює весь комплекс процедур від початку досудового розслідування стосовно особи до винесення остаточного рішення.

Конституційний Суд у рішенні від 30.09.2009р. №23-рп/2099 констатував, що положення ч.1 ст.59 Конституції треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі й формах, як вона того потребує. Навіть якщо це право не передбачене законами України чи іншими правовими актами, особа не може бути обмежена в його реалізації.

Отже, кримінальне процесуальне законодавство виходить з того, що особа, стосовно якої розпочато досудове розслідування, навіть без повідомлення про підозру має право на захист, яке може бути реалізоване шляхом дотримання прав підозрюваного, визначених у ст.42 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Оскільки старший слідчий в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 не розглянув клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 220 КПК України, а саме, у випадку відмови у задоволенні клопотання не прийняв вмотивованої постанови, слідчий суддя приходить до висновку, що його бездіяльність суперечить положенням ст. 220 КПК України, у зв`язку з цим, скарга підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.220, 303, 307, 309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000356 та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 13.12.2019 року про надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження №0000356.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1