Номер провадження: 11-кп/813/1186/20
Номер справи місцевого суду: 519/366/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції (дистанційне судове провадження) клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про продовження строку застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського райсуду Одеської області від 02.11.2016 року відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Южне Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, маючого на утриманні дитину 2011 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
встановив:
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді 13 років та 6 місяців позбавлення волі.
Не погодившись з прийнятим рішенням, обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він, посилаючись на незаконність, необґрунтованість вироку та істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне, просить оскаржуваний вирок суду визнати необґрунтованим та незаконним, а також визнати необґрунтованими ухвали суду про відмову в задоволенні його клопотання про доручення проведення експертизи на предмет встановлення справжності його підпису в протоколі огляду місця події від 06.01.2015 р. та про відмову в задоволенні його клопотань.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25.07.2017 р. апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 було залишено без задоволення, а вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.11.2016 р. залишено без змін.
Постановою Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.02.2020 р. касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 було задоволено частково, а ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 25.07.2017 р. скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Окрім того, вищезазначеною постановою було ухвалено ОСОБА_7 залишити під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, проте на строк не більше ніж на 60 днів.
18.03.2020 р. від прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про продовження відносно ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав заявлене клопотання, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти його задоволення, дослідивши доводи, викладені в клопотанні, апеляційний суд дійшов висновку про наступне.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.11.2016 року за ч. 1 ст. 115 КК України.
Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин за ч. 1 ст. 115 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, пов`язаний із позбавленням потерпілої особи життя, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому, згідно вищезазначених положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, з огляду на вищевказане, характер, тяжкість на наслідки вчиненого інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину, а також характеристику його особи, колегія суддів доходить висновку про те, що такі обставини беззаперечно доводять існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду.
Враховуючи викладене у вій сукупності, апеляційний суд вважає, що на теперішній час лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та його належну процесуальну поведінку.
Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Водночас, апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити клопотання прокурора в повному обсязі та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Так, можливість залишення без змін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, виходячи з аналізу п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, передбачена лише при ухваленні відносно особи вироку суду, в резолютивній частині якого вирішується питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
За таких підстав, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, а відносно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21.05.2020 р. включно.
Водночас, як вбачається із матеріалів провадження, на теперішній час обвинувачений ОСОБА_7 перебуває в ДУ «Менська виправна колонія №91», на підставі чого апеляційний суд, задля забезпечення ефективності та оперативності провадження, вважає за необхідне етапувати ОСОБА_7 до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на період проведення апеляційного розгляду його апеляційної скарги на вирок суду 1-ої інстанції.
Керуючись ст. ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 309, 370, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в установах виконання покарань строком на 60 днів з дня постановлення ухвали, а саме з 23.03.2020 року по 21.05.2020 року включно.
Відкласти розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського райсуду Одеської області від 02.11.2016 р., яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України на 06 травня 2020 року на 11 год. в приміщенні Одеського апеляційного суду за адресою: м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип (Гайдара) 24-а, зала судових засідань №11, 6-й поверх.

Етапувати обвинуваченого ОСОБА_7 із ДУ «Менська виправна колонія №91» до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для забезпечення його подальшої участі в судових засіданнях апеляційного суду.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, підлягає негайному виконанню та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4