Справа № 522/7097/20
Провадження № 1-кп/522/1502/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Одесі кримінальне провадження №0000075 від 13.01.2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Вірменії, уродженця м. Єреван Республіки Вірменія, з середньою базовою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ПП "Таврія Плюс" ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000075 від 13.01.2020 року, затверджений прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , разом з угодою про примирення від 23.04.2020 року, укладеною між підозрюваним ОСОБА_3 та представником потерпілого ОСОБА_5 .
Відповідно до обвинувального акту, 12.01.2020 року близько 17 години 15 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 перебував у магазині ПП «Таврія Плюс» за адресою: місто Одеса, вулиця Фонтанська дорога, будинок № 17/19.

Знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, визначив предметом свого злочинного посягання каву «Jacobs Monarch» вагою 250 грам у кількості 3 штук, які належать ПП «Таврія Плюс» , загальною вартістю 661 гривень 20 копійок.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , впевнившись, що його злочинні дії залишаються не поміченими для інших осіб, підійшовши до каси самообслуговування магазину почав здійснювати операцію з оплати товару.

В подальшому, ОСОБА_3 не сплатив грошові кошти за каву «Jacobs Monarch» вагою 250 грам у кількості 3 штук, яка була серед іншого товару, тим самим намагався таємно заволодіти чужим майном яке належить ПП «Таврія Плюс» , чим намагався спричинити ПП «Таврія Плюс», матеріальну шкоду на загальну суму 661 гривень 20 копійок.

Після скоєного, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця та в подальшому вільно розпорядитися викраденим майном, ОСОБА_3 намагався покинути приміщення магазину. Однак з причин, що не залежали від його волі, не зміг вчинити всіх дій, які вважав необхідними для доведення свого умислу до кінця, а саме його дії були викрито працівником охорони ПП «Таврія Плюс», який затримав його на місці вчинення кримінального правопорушення, в подальшому був доставлений до Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області. Тим самим з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі у вчиненні злочину, зазначеного в обвинувальному акті, та підтвердив фактичні обставини за яких, він намагався викрасти продукти харчування на загальну суму 661,20 грн., у вчиненому розкаюється.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Судом встановлено, що 23 квітня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та представником потерпілого Приватного підприємства «Таврія Плюс» ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України було укладено угоду при примирення. Угода містить положення стосовно події злочину з коротким викладом обставин, погодження сторін, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 185 КК України. Враховані пом`якшуючі обставини, а саме: що обвинувачений повністю визнає свою вину, злочином шкоди не заподіяно, оскільки викрадене майно повернуто представнику потерпілого. Крім того, угода містить положення про погодження покарання у виді 3 років позбавлення волі з застосуванням положень ст. 75 КК України, зі звільненням ОСОБА_3 від покарання з випробуванням тривалістю 1,5 роки.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
У судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про примирення між ним та представником потерпілого, просить її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення йому зрозумілі.
Представник потерпілого підтвердив добровільність укладеної угоди, та просив призначити покарання відповідно до угоди. Наслідки затвердження угоди йому зрозумілі.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, або будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, і тому вона може бути затверджена судом. На умовах цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, є правильною та відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідно затвердити дану угоду про примирення, та призначити покарання, відповідно до угоди у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, при цьому на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, з покладенням наступних обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 374-375, 474, 475 КПК України,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду, укладену 23 квітня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та представником потерпілого Приватного підприємства «Таврія Плюс» ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000075 від 13.01.2020 року.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ч.ч. 1-3 ст. 76 КК України строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
3) не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме строк випробування, рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто з 15 червня 2020 року.
Речові докази: пакунки з кавою «Jacobs Monarch» вагою по 250 грам у кількості 3 штук передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого - вважати переданими за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною 3 статті 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1