Справа № 159/3211/20
Провадження № 1-кс/159/970/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2020 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області справу за скаргою ОСОБА_3 як потерпілого на постанову слідчого Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області від 29.06.20 р. про закриття кримінального провадження № 120 200 301 100 009 38, що внесене до ЄРДР 03.06.20 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

Заявник 06.07.20 р. звернувся до суду із вище вказаною скаргою. У обґрунтування доводів своєї скарги зазначив, що 30.06.20 р. у Ковельському ВП йому стало відомо, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 200 301 100 009 38 припинено та з матеріалами справи ознайомитись він не має можливості. Зареєструвавши свої клопотання у канцелярії 30.06.20 р., він на свою вимогу отримав постанову про закриття кримінального провадження із супровідним листом та під розпис. Оскаржувану постанову вважає незаконною, досудове розслідування - поверхневим, невідповідним вимогам КПК. Слідчі дії проведені не у повному обсязі, висновки постанови не відповідають дійсності та обставинам подій, зазначених у заяві від 25.05.20 р., у якій він вказував про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за скоєння кримінального злочину, предбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (шахрайство), що вона замовила та здійснила. Однак до відомостей ЄРДР його заяву зареєстровано з обставин, що не відповідають дійсності, а сааме: лише за фактом, не зазначено ОСОБА_5 , а тому з цих причин досудове розслідування не проводилось та у оскаржувальній постанові ОСОБА_6 як організатор шахрайства не була допитана. Не були допитані також свідки, які могли б дати важливі показання щодо шахрайських дій ОСОБА_7 , а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яких він просив слідчу допитати та у підтвердження цього подав в порядку ст. 220 КПК України клопотання, що і було зареєстроване 30.06.20 р.. У оскаржувальній постанові слідча покликається на ту обставину, що навесні 2019 р. на прохання ОСОБА_10 позичити йому грошові кошти в сумі 1 000 доларів США, що у еквіваленті становить 27 000 грн, для розмитнення автомобіля. Однак така подія не відповідає дійсності та його поясненням, а такий висновок слідчою надумано з метою закриття кримінального провадження. Факт вчинення шахрайства з метою заволодіння та використання його грошей відбувся у помешканні, що на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , у січні 2019 р.. ОСОБА_6 , знаючи, що у ОСОБА_10 знаходяться на зберіганні його кошти, призначені для придбання будинку, вирішила їх використати в особистих цілях, таким чином позбавивши його права купити будинок у с. Старому Мосірі, який на той час він мав намір придбати, про що я зазначав у своєму поясненні під час допиту. Увівши його в оману, що ніби то ці гроші необхідні ОСОБА_12 для розмитнення автомобіля; почувши його погодження на негайне використання таких грошей та отримавши їх, ОСОБА_6 та ОСОБА_13 використали ці гроші на свої особисті потреби. На той час документи на розмитнення автомобіля марки «Фольксваген», що знаходився на єврономерах, ОСОБА_14 не подавались. У оскаржувальній постанові не зазначено, коли саме були зібрані та подані ОСОБА_14 документи на розмитнення автомобіля. Отримавши гроші та використавши їх в особистих цілях, ОСОБА_6 почала створювати конфліктні ситуації з метою розірвати його на той час дружні стосунки зі ОСОБА_14 , та почала розповсюджувати щодо нього непристойну та надуману інформацію з метою перешкоджання купівлі ним будинку у с. Старому Мосірі, який він планував придбати, так як під час погодження на використання його грошей він ставив умову терміново повернути їх під час покупки будинку для розрахунку з власником. Саме з вини ОСОБА_4 . Він будинок не придбав, так як вона ввела в оману власника, обливши при цьому його брудом, що я відмовляюсь від покупки та вже ніби то на той час проживаю у с. Любчому. 06.04.19 р. з метою з`ясування всіх обставин та повернення боргу, він прибув у с. Старий Мосір, де при зустрічі ОСОБА_6 створила конфлікту ситуацію; повертати борг категорично відмовилась, внаслідок чого у нього різко погіршився стан здоров`я та він у важкому стані потрапив на стацлікування, під час якого та у подальшому витратив велику суму грошей, про що він пояснював слідчій. Проте ці обставини досудовим розслідуванням залишено поза увагою, слідча відмовила йому у приєднанні до матеріалів досудового розслідування виписки з історії хвороби, яку він мав намір долучити, що свідчить про неповноту проведення досудового розслідування. Незважаючи на те, що, скоївши шахрайство, ОСОБА_6 його позбавила можливості спілкування з власником будинку, який він мав намір придбати, саме: з метою перешкоджання купівлі у с. Старий Мосір, про що вона від мешканців не приховувала, у подальшому ОСОБА_6 продовжувала щодо нього розповсюджувати образливу інформацію з метою приниження його гідності. 25.06.19 р. він шляхом складання акта придбав для користування у с. Старому Мосірі інше господарство за 1 500 доларів США у ОСОБА_15 , про що у акті підписався ОСОБА_13 як свідок. Однак повернути йому борг останній, як і ОСОБА_6 , відмовився, хоча на той час була така можливість, так як ОСОБА_6 під іншим прізвищем у Італії отримує, а ОСОБА_13 , отримуючи пенсію 3 000 грн, працює майстром лісового об`єднання «ТУР» у Голобському лісництві, де отримує зарплату, та має інші доходи. У вересні 2019 р., зустрівшись зі ОСОБА_14 з питань повернення боргу, вони на автомобілі поїхали до помешкання ОСОБА_4 .. Остання створила конфліктну ситуацію, почала обзивати його нецензурними, брудними словами та погрожувала, що якщо він ще раз з`явиться на її подвір`ї, то вона зарубає його сокирою. На погрози на його адресу ОСОБА_13 жодним чином не відреагував. У оскаржувальній постанові слідча покликається на надуману обставину про те, що між ним та ОСОБА_14 укладено договір позики, передбачений ст. 1 046 ЦК України, що, однак, між ними не укладався; жодних розписок не оформлялось, оскільки безумовною метою ОСОБА_4 було заволодіння чужим майном (грошовими коштами) для використання їх у своїх цілях та для особистого збагачення, що є складовою об`єктивної сторони ст. 190 КК України. У оскаржувальній постанові, винесеній у вихідний день, слідчою не у повному обсязі, не детально зроблено аналіз ст. 190 КК України, що свідчить про неповноту досудового розслідування. Йому достовірно відомо, що жодних грошових коштів, якими заволоділи ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , повертати вони не планують; на даний час з ним не спілкуються, на телефонні дзвінки не відповідають. ОСОБА_6 зобов`язала ОСОБА_16 виготовити закордонний паспорт з метою виїзду за кордон до Італії. З цих питань слідчою був допитаний лише ОСОБА_13 як свідок. Вважає, що його пояснення у повному обсязі не є відповідними дійсним обставинам справи, надумані, погоджені з ОСОБА_17 .. З метою приховування скоєного злочину та уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_17 , залишивши невідповідність у показаннях, слідча не призначила та не провела одночасного його як потерпілого та свідка ОСОБА_16 допиту, про що він зареєстрував у канцелярії Ковельського ВП 30.06.20 р. клопотання в порядку ст. 220 КПК України. Слідча, виносячи оскаржувану постанову, не у повному обсязі, не всесторонньо та не об`єктивно провела досудове розслідування, не дослідивши всі обставини справи, жодним чином не допитала ОСОБА_5 як замовника та організатора злочину; не допитала свідків, не призначила та не провела одночасного його та інших фігурантів у справі допиту; не призначила та не провела інших можливих для встановлення істини слідчо - розшукових дій. Вважає, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні не провадилось взагалі. Тому оскаржувану постанову вважає незаконною. Покликаючись на ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 2 ч. 1 ст. 284, ч. 5 ст. 110, 303 - 307 КПК України, просить оскаржувану постанову скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути суб`єкту оскарження для проведення досудового розслідування.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав з підстав, наведених у скарзі, просить скаргу задовольнити.

Вважаю, що розгляд справи можливий у відсутності слідчого та прокурора.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, у тому числі, рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження № 120 200 301 100 009 38, що надане у розпорядження слідчого судді 07.07.20 р. у частково прошнурованому та частково пронумерованому вигляді, однак, не скріплене печаткою чи підписом, а всього на 25 арк., приходжу до висновку, що скарга підставна та підлягає до задоволення.

У матеріалах кримінального провадження відсутні докази про дату отримання копії оскаржуваної постанови потерпілим, тому враховую, що строк на подання розглядуваної скарги заявником не пропущено.

Так 01.06.20 р. до Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області надійшла заява заявника від 25.05.20 р. про те, що у січні 2019 р. ОСОБА_6 шляхом обману, увівши його в оману, керуючись корисливими мотивами та з метою незаконного заволодіння чужим майном, заволоділа належними йому грошовими коштами в сумі 1 000 доларів США, що на той час перебували на зберіганні у ОСОБА_10 для подальшого придбання заявником житлового будинку. Вона ж, підговоривши та використавши ОСОБА_10 у своїх злочинних цілях про необхідність цих грошей для розмитнення автомобіля, яким вони користувались, заволодівши його грошима, використала їх у особистих цілях. Добровільно повертати гроші ОСОБА_6 відмовляється. У квітні 2019 р. після розмови з ОСОБА_17 він у тяжкому стані потрапив у лікарню. У подальшому ОСОБА_6 почала погрожувати йому фізичною розправою та розповсюджувати щодо нього образливу інформацію, порушуючи його гідність. Йому відомо, що ОСОБА_6 найближчим часом має намір виїхати за кордон. Остання своїми діями завдала йому великої матеріальної та моральної шкоди. Просив притягнути ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України.

Однак відомості у ЄРДР за вказаною вище заявою було внесено лише 03.06.20 р. та за фактом того, що у січні 2019 р. візуально знайома заявникові особа шляхом обману, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного, заволоділа чужим майном належними заявникові грошовими коштами в сумі 1 000 доларів США - під приводом розмитнення авта.

При цьому зауважую, що такі відомості як дані про процесуальних керівників у витягу з ЄРДР, що міститься у матеріалах кримінального провадження, було винесено від руки.

Попередня правова кваліфікація - ч. 1 ст. 190 КК України, що не оскаржувалась та не змінювалась.

За постановою слідчого від 03.06.20 р. заявника було визнано потерпілим.

Лише 16.06.20 р. слідчим було допитано заявника, який підтвердив свою заяву, однак, частково, зазначивши. що у січні 2019 р. і ОСОБА_6 і ОСОБА_10 просили його позичити їм гроші в сумі 1 000 доларів США для розмитнення їх спільного як співмешканців авта, пообіцявши віддати йому борг на його першу вимогу. Він гроші позичив. Розмитнення авта тривало до кінця літа 20419 р.. Придбаваючи собі будинок, він ще допозичав на ці цілі кошти. він неодноразово просив ОСОБА_10 та ОСОБА_5 повернути борг, що оформлений без розписок, однак, безрезультатно. ОСОБА_10 зустрічей з ними уникає.

Тоді ж слідчим було надано доручення про встановлення та опитування ОСОБА_10 з приводу позики ним грошей у потерпілого; встановлення та допит ОСОБА_4 з приводу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 , хоча відомості у ЄРДР було внесено щодо діянь особи жіночої статі; проведення, при потребі, інших заходів.

22.06.20 р. слідчим було як свідка допитано ОСОБА_10 , який ствердив факт позичання ним грошей у потерпілого в сумі 1 000 доларів США для розмитнення авта. Про це він своїй співмешканці - ОСОБА_11 нічого не повідомляв. Оформлення розмитнення авта обійшлось йому всього у 4 000 доларів США. Позику він не заперечує та зобов`язується повернути в міру можливостей до пори жнив, так як на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі.

ОСОБА_18 , з приводу дій якої звернувся до поліції заявник, слідчим допитано не було.

29.06.20 р., дійсно, слідчим Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_19 було винесено оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, при її винесенні слідчий врахувала показання потерпілого не у повній мірі, так як він показав не те, що лише ОСОБА_10 позичив у нього гроші, а й ОСОБА_6 , тобто, вони позичали гроші спільно. Слідча помилково встановила, що позика мала місце навесні 2019 р., хоча з матеріалів кримінального провадження вбачається, що позика мала місце у січні 2019 р.. Слідчим було взято за основу для висновків показання свідка ОСОБА_10 у тій їх частині, що він один позичав у потерпілого гроші, та не спростовано показання потерпілого у тій їх частині, що гроші ОСОБА_10 позичав разом із ОСОБА_17 .. При зверненні до поліції з приводу діянь особи жіночої статі, слідчим, однак, зроблено висновок про наявність цивільно правових відносин між потерпілим та свідком ОСОБА_10 та про те, що у діях ОСОБА_10 відсутній склад кримінального правопорушення (злочину). Крім того слідчий після закриття кримінального провадження ще винесла процесуальне рішення від 04.07.20 р. про відмову у задоволенні клопотань потерпілого, що суперечить положенням чинного КПК України.

Однак такий висновок слідчого, вважаю, є передчасним з огляду на таке.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку уже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Виконання органом досудового розслідування завдань, покладених на нього нормами КПК України, у відповідності до вимог закону та в межах конкретного кримінального провадження є обов`язковою умовою досягнення мети незалежного, повного, неупердженого та об`єктивного розслідування. Слідчий зобов`язаний виконати усі необхідні та належні слідчі дії для встановлення істини у справі, перевірити наведені заявником доводи та надати ним відповідну правову оцінку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий без достатніх на те причин не виконала усіх необхідних слідчий дій, доручення за якими нею ж надано в порядку ст. 40 КПК України, для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні; не перевірила наведених заявником у заяві про вчинення кримінального правопорушення доводи, жодним чином не встановивши причетність до події ОСОБА_18 , і, відповідно, не надала їм належної правової оцінки.
Крім того постанова про закриття кримінального провадження має містити не лише перерахунок здобутого слідством, а аналіз цього здобутого з висновками по кожному твердженню заявника у його заяві про вчинене кримінальне правопорушення, його клопотаннях. Така вимога ґрунтується на практиці Європейського Суду і не може бути проігнорована попри складність її виконання.
У оскаржуваній постанові слідчим цього не дотримано, тоді як кримінальне провадження закриває слідчий. Слідчий суддя не може підмінити собою слідчого і замість них аналізувати здобуте розслідуванням і робити висновки щодо цього. Слідчий суддя має перевірити законність і обґрунтованість висновків слідчого і якщо таких висновків немає, він позбавлений можливості їх перевірити. Якщо висновки відсутні, слідчий суддя має скасувати постанову про закриття кримінального провадження і повернути матеріали слідчому з тим щоб він ці висновки зробив.
Висновки мають робитись щодо елементів складу кримінального правопорушення, що встановлені слідчим як відсутні (якщо провадження закривається через відсутність такого складу); у постанові мають бути вказані ці елементи разом з обґрунтуванням висновку слідчого.
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови та вже було зазначено вище, слідчим не було виконано вище згадані вимоги закону.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.
Із урахуванням вище викладеного, слідчий передчасно та без повної і належної перевірки усіх належних та допустимих доказів дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та передчасно виніс оскаржувану постанову, що підлягає скасуванню.
Тому вимога заявника про скасування оскаржуваної постанови є підставною.

Однак вимога заявника про повернення матеріалів кримінального провадження слідчому для проведення досудового розслідування не ґрунтується на положеннях ст. 307 КПК України, якою визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути лише про:

1) скасування рішення слідчого;

1 - 1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

З врахуванням вказаного вище та того, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 321 - ХІ від 03.12.19 р., що набрав чинності 01.07.20 р., злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, віднесений до кримінальних проступків, та досудове розслідування надалі слідчим провадитись не може, скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_19 від 29.06.20 р. про закриття кримінального провадження № 120 200 301 100 009 38, що внесене до ЄРДР 03.06.20 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В решті скарги - відмовити.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді складений 08.07.20 р..