Справа №403/35/20 провадження № 1-в/403/6/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2020 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Устинівський виправний центр № 37» ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка клопотання засудженого
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Луганка
Петрівського району Кіровоградської області, до
засудження жителя
АДРЕСА_1 ,
працюючого монтером колії залізничного цеху
Петрівського кар`єру Управління залізничного
транспорту ВАТ «Центральний гірничо-
збагачувальний комбінат», маючого повну
загальну середню освіту, не одруженого,
громадянина України,
засудженого:
31.03.2010 року Апеляційним судом Кіровоградської області за п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років;
ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05.02.2016 року засудженому зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 17.07.2008 року по 07.05.2010 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.05.2017 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 4 роки 04 місяці 15 днів;
ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2017 року засудженому зараховано в строк покарання час його слідування під вартою до Устинівського виправного центру №37 з 22.05.2017 року по 31.07.2017 року, що за правилами ст.72 КК України, становить 4 місяці 18 днів,-
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И В :
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня; працевлаштований на виробництві; сумлінно та добросовісно ставиться до роботи; бере участь в роботах по благоустрою установи; у скоєному злочині розкаюється.
В судовому засіданні по розгляду клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення прокурор вважав його таким, що не підлягає до задоволення, оскільки засуджений вчинив ряд особливо тяжких злочинів; надані виправним центром довідки про поведінку засудженого за час перебування в установі мають формальний характер; з пояснень засудженого не можливо встановити його ставлення до вчинених злочинів через його нещирість; цивільний позов на значну суму не відшкодований, що свідчить про пасивне ставлення засудженого до погашення завданої злочинами шкоди, а тому подане ним до суду клопотання про умовно-дострокове звільнення є передчасним.
В судовому засіданні по розгляду клопотання представник ДУ «Устинівський виправний центр №37» зазначив про те, що засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання в установі має хорошу поведінку, конфліктних ситуацій з ним не виникає; працевлаштований; до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має дев`ять заохочень; здійснює щомісячну виплату грошових коштів на погашення заборгованості по виконавчому листу; у скоєних злочинах розкаюється, а тому установа не заперечує проти його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 прохав суд задовольнити клопотання та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання у виді обмеження волі, оскільки він протягом всього строку відбування покарання працював та мав хорошу поведінку, в тому числі, зазначив і про відсутність конфліктних ситуацій з іншими засудженими; розкаюється у вчинених злочинах. Нормально ставиться до здійснення відрахувань з його заробітної плати на відшкодування цивільного позову.
Заслухавши думку прокурора, пояснення представника установи виконання покарань, засудженого ОСОБА_5 , дослідивши додані до клопотання матеріали, а також матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) під час вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.12 Кримінального кодексу України (далі - КК України) три із вчинених засудженим ОСОБА_5 злочини, передбачені п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152 та ч.3 ст.153 КК України є особливо тяжкими злочинами, а четвертий - передбачений ч.3 ст.185 КК України, класифікується як тяжкий злочин.
Згідно п.6 ч.1 ст.152 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.
За змістом ч.ч.1, 2, п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі; якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі - Постанови №2) при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений за вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року за п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років із подальшою заміною невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким - обмеженням волі строком на 04 роки 04 місяці 15 днів.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05.02.2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 17.07.2008 року по 07.05.2010 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.05.2017 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 4 роки 04 місяці 15 днів.
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2017 року засудженому зараховано в строк покарання час його слідування під вартою до Устинівського виправного центру №37 з 22.05.2017 року по 31.07.2017 року, що за правилами ст.72 КК України, становить 4 місяці 18 днів.
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12.07.2018 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 06.09.2018 року, відмовлено в поданні ДУ «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до довідки ДУ «Устинівський виправний центр №37» в строк призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання зараховано час попереднього ув`язнення 1 рік 9 місяців 20 днів та строк слідування під вартою 4 місяці 18 днів. Станом на 21.02.2020 року засуджений ОСОБА_5 має відбутий строк покарання 11 років 6 місяців 04 днів. Невідбутий строк покарання складає 1 рік 5 місяців 07 днів. Початок строку відбуття покарання засудженому рахується з 17.07.2008 року, а покарання у виді обмеження волі - з 31.07.2017 року. Кінець строку після зарахування заліків визначено 28.07.2021 року.
З огляду на викладене, засуджений ОСОБА_5 відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного йому за вироком суду.
Згідно характеристики засудженого ОСОБА_5 за період перебування в слідчому ізоляторі м.Кіровограда, починаючи з 23.07.2008 року, останній характеризувався посередньо, заохочень не мав, порушень режиму утримання не допускав.
За період перебування в слідчому ізоляторі м.Києва, починаючи з 28.08.2009 року, засуджений ОСОБА_5 порушень встановленого порядку утримання не допускав, заохочень не мав.
За час відбуття покарання у Петрівській виправній колонії №49 Кіровоградської області, починаючи з 26.05.2010 року, до засудженого ОСОБА_5 заходи заохочення та стягнення також не застосовувались.
Згідно характеристики та довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_5 за період відбування ним покарання в Державній установі «Сокирянська виправна колонія №67» відділу ДПтСУ в Чернівецькій області, починаючи з 11.07.2011 року, до останнього було застосовані: 22.12.2013 року одне стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора строком на 10 діб за вживання спиртних напоїв, яке на даний час погашене, а за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку - заходи заохочення у виді чотирьох подяк.
За період відбування покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37», починаючи з 31.07.2017 року, засуджений ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку правами начальника установи 13.11.2017 року, 05.04.2018 року, 27.06.2018 року, 09.10.2018 року, 04.01.2019 року, 04.04.2019 року, 25.06.2019 року, 23.08.2019 року та 03.01.2020 року до нього були застосовані заходи заохочення у виді подяки.
Як вбачається із характеристики засудженого ОСОБА_5 , наданої представником ДУ «Устинівський виправний центр №37», засуджений зарекомендував себе добре, до дисциплінарної відповідальності не притягувався; працевлаштований різноробочим на виробництві установи, до роботи ставиться сумлінно, з ініціативою, подає позитивний приклад для інших засуджених; необхідні роботи по благоустрою установи виконує своєчасно; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; приймає активну участь у виховних заходах, які проводяться у відділенні; підтримує зв`язок з матір`ю; у скоєному злочині розкаюється.
Відповідно до психологічної характеристики засудженого ОСОБА_5 , останній зарекомендував себе як відвертий, комунікабельний та ініціативний; самоконтроль на достатньому рівні; рідко виходить із себе, поведінка адекватна; в середовищі засуджених не конфліктний, відкритий до спілкування; на профілактичному обліку не перебував, на заходи психолого-педагогічного впливу реагує позитивно.
Згідно довідки оперативної групи ДУ «Устинівський виправний центр №37» засуджений ОСОБА_5 конфліктних та боргових відносин з іншими засудженими не має. Намірів скоїти злочин не виношує, негативних проявів за час перебування в установі з його боку не було.
Згідно строкового трудового договору №68 від 24.10.2017 року засуджений перебуває у трудових відносинах з ДУ «Устинівський виправний центр №37».
Відповідно до довідки, виданої ДУ «Устинівський виправний центр №37» від 06.02.2020 року №176/Лс, засуджений ОСОБА_5 за період часу з серпня по жовтень 2017 року до будь-яких робіт на підприємстві не залучався; працевлаштований з листопада 2017 року; отримує систематичний дохід у виді заробітної плати. Відрахування за виконавчим листом здійснюються із серпня 2019 року. Заборгованість за виконавчими листами становить 1116169,69 грн..
Згідно постанови №2 від 12.02.2020 року за результатами засідання районної спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області, остання постановила клопотати перед районним судом про застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_5 ..
На підставі викладеного, вирішуючи клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення, суд виходить з наступного.
За змістом ч.2 ст.81 КК України та роз`яснень п.п.1, 2 Постанови №2 умовно-дострокове звільнення особи від відбуття покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ч.2 ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст.60 КВК України засуджені до обмеження волі залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, як правило, на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою.
Тому поряд із сумлінною поведінкою засуджений має довести також своє виправлення і ставленням до праці, що включає постійну старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи та підвищення кваліфікації.
Як вбачається зі змісту ухвали Сокирянського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2017 року засуджений ОСОБА_5 в період перебування в слідчих ізоляторах м.Кіровограда та м.Києва з 17.07.2008 року, а також Петрівській виправній колонії №49 Кіровоградської області заохочень не мав, під час відбування покарання у ДУ «Сокирянська виправна колонія №67» Чернівецької області з 11.07.2011 року по грудень 2012 року до будь-яких оплачуваних робіт не залучався, до адміністрації установи з приводу працевлаштування не звертався.
Згідно матеріалів подання засуджений ОСОБА_5 прибув до ДУ «Устинівський виправний центр №37» 31.07.2017 року та за період часу з серпня по жовтень 2017 року (три місяці) взагалі не залучався до виконання будь-якої роботи в установі.
Таким чином, за період часу з 17.07.2008 року по грудень 2012 року, тобто майже 4 роки 5 місяців, поведінка засудженого ОСОБА_5 та його ставлення до праці не були сумлінними та зразковими, про що свідчать відсутність заходів заохочення та залучення до суспільно-корисної праці.
При цьому суд не приймає до уваги пояснення засудженого ОСОБА_5 про те, що за час перебування у Петрівській виправній колонії №49 він залучався до праці і йому представники адміністрації навіть повідомляли про застосовані до нього заходи заохочення у виді подяки, а також аналогічні пояснення засудженого про його працевлаштування відразу після прибуття до Сокирянської виправної колонії №67, оскільки докази на підтвердження такого працевлаштування засудженого за вказані вище періоди часу в матеріалах його особової справи відсутні, і в особистих поясненнях, даним засудженим в судовому засіданні під час розгляду клопотання, останній підтвердив відсутність звернень з письмовими заявами з приводу позаоблікового використання його праці до адміністрації зазначених установ виконання покарань.
За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, в тому числі за обов`язкової постійної старанності у роботі, чесного ставлення до праці. Натомість засуджений ОСОБА_5 протягом всього періоду відбуття ним покарання близько 4 років та 8 місяців, з урахуванням трьох місяців, протягом яких він не залучався до праці в ДУ «Устинівський виправний центр №37», не виконував на постійній основі роботи, яка за своїм характером та змістом давала б суду підстави зробити висновок про те, що засуджений постійним сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним і при оцінці поведінки засудженого, судом приймається до уваги, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо. Поведінка засудженого має бути взірцевою для інших засуджених.
Під час дослідження особової справи засудженого судом встановлено, що: згідно виписки з протоколу №2 від 19.07.2011 року засідання атестаційної комісії відділення №12 Сокирянської виправної колонії №67 засудженому ОСОБА_5 надана оцінка як такому, що не став на шлях виправлення; згідно виписки з протоколу №10 від 21.12.2013 року цієї ж атестаційної комісії засуджений ОСОБА_5 визнаний злісним порушником вимог режиму; згідно висновку від 22.12.2013 року, затвердженого начальником Сокирянської виправної колонії №67, за результатами проведеної перевірки по факту порушення засудженими, в тому числі і ОСОБА_5 , вимог п.29 розділу VI «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», встановлено виготовлення засудженими браги із варення та цукерок та вжиття її у кімнаті для зберігання речей, внаслідок чого у засудженого ОСОБА_5 виявлено рівень алкоголю в крові 2,1 проміле; згідно висновку атестаційної комісії відділення Сокирянської виправної колонії №67 за період часу з 12.07.2013 року по 16.01.2014 року засуджений ОСОБА_5 є злісним порушником режиму.
Таким чином, за період відбування покарання засудженим ОСОБА_5 в Сокирянській виправній колонії №67 з 19.07.2011 року по 16.01.2014 року, тобто на протязі майже 2 років 6 місяців, його поведінка не була сумлінною, а процес його виправлення та перевиховання не був стабільним та послідовним з урахуванням того, що засуджений маючи відбутими більше як п`ять років від призначеного йому судом строку покарання, жодних висновків для себе не зробив та вчинив порушення порядку відбування покарання у виді вживання спиртних напоїв, за що до нього 22.12.2013 року був застосований найсуворіший захід стягнення, передбачений ст.68 КВК України у виді поміщення в дисциплінарний ізолятор на 10 діб.
Крім того, під час судового засідання по розгляду клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення, судом під час дослідження особової справи засудженого було встановлено, що 22.05.2018 року по факту конфліктної ситуації між засудженими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було проведено службове розслідування та складений висновок, зі змісту якого вбачається, що 15.05.2018 року під час виконання вказаними засудженими роботи на виробничому об`єкті МТФ між ними виникла, дослівно, «…словесна перепалка, в якій вони розмовляли на підвищених тонах, виражалися нецензурною лайкою в адреси один одного та погрожували один одному фізичною розправою… ст.прапорщик ОСОБА_7 зробив вище вказаним засудженим усне зауваження та попередив про дисциплінарну відповідальність за створення конфліктної ситуації, після чого засуджені заспокоїлися, але були вороже налаштовані один проти одного… З метою недопущення конфліктної ситуації в подальшому капітан внутрішньої служби ОСОБА_8 перевів засудженого ОСОБА_5 з відділку «Завтурове» до відділку «Інгульське». В ході проведення службового розслідування та опитування фігурантів стало відомо, що конфліктна ситуація між ними виникла на грунті боргових зобов`язань, а саме позичених грошових коштів ОСОБА_6 в ОСОБА_5 , який в свою чергу вимагав повернути борг передчасно встановленої дати...».
Також як вбачається із вказаного висновку службового розслідування старшому інспектору ГСПВПР старшому лейтенанту вн.служби ОСОБА_9 доручено розглянути питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності фігурантів події, психологу установи ОСОБА_10 - провести профілактичну роботу з вказаними засудженими щодо недопущення подібних випадків в подальшому, а матеріали службового розслідування зберігати в оперативній групі.
Наявність конфліктної ситуації за участю засудженого ОСОБА_5 підтверджується також і письмовими поясненнями останнього від 16.05.2018 року, дослідженими судом в судовому засіданні при ознайомленні з матеріалами особової справи засудженого.
З огляду на встановлені судом обставини, що безпосередньо характеризують поведінку засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання, суд критично відноситься до наданих ДУ «Устинівський виправний центр №37» довідки оперативної групи про відсутність конфліктних та боргових відносин у засудженого ОСОБА_5 з іншими засудженими та відсутність негативних проявів у нього за час перебування в установі, а також до психологічної характеристики на засудженого ОСОБА_5 , складеної психологом установи, згідно якої засуджений рідко виходить із себе, в міру товариський, в середовищі засуджених не конфліктний та має самоконтроль на достатньому рівні, оскільки вони прямо спростовуються дослідженими судом висновком службового розслідування та письмовими поясненнями засудженого ОСОБА_5 , що містяться в матеріалах особової справи засудженого.
При цьому суд звертає увагу і на той факт, що засуджений ОСОБА_5 в наданих суду поясненнях під час розгляду клопотання неправдиво зазначив про те, що його поведінка за весь період відбування покарання була хорошою; не дивлячись на наявний в матеріалах особової справи висновок проведеної перевірки, не визнав виготовлення та вживання ним спиртного напою під час перебування в Сокирянській виправній колонії №67, зазначивши, що це був лише прокисший компот; запевнив суд, що не мав конфліктних ситуацій з іншими засудженими, а випадок із засудженим ОСОБА_6 не вважає конфліктом, оскільки бійки між ними не відбулося, чим безпосередньо намагався ввести суд в оману, що, як наслідок, викликає в суду сумніви щодо правдивості інших пояснень засудженого, даних ним в судовому засіданні.
Крім того, зі змісту пояснень представника ДУ «Устинівський виправний центр №37» та за результатами дослідження особової справи засудженого, судом не встановлено участі засудженого ОСОБА_5 у роботах по благоустрою даної установи.
За змістом ч.2 ст.65 КВК України активна участь засуджених у виховних заходах заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.
Разом з тим, з особистих пояснень засудженого та досліджених судом матеріалів його особової справи, пояснень представника виправного центру, судом не встановлено активної участі засудженого ОСОБА_5 у суспільному житті виправного центру.
На підставі викладеного, суд вважає недостатніми підстави вважати, що засуджений ОСОБА_5 протягом всього періоду відбування покарання мав зразкову поведінку, взірцеву для інших засуджених, а факт наявності в нього заохочень та сумлінного ставлення до праці, в тому числі і в ДУ «Устинівський виправний центр №37», не може слугувати безспірною та переконливою підставою для висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2 ст.50 КК України, - виправлення засудженого була досягнута і він не буде продовжувати порушувати встановлені в суспільстві загальноприйняті правила співжиття, а також вчиняти нові злочини, оскільки така поведінка засудженого обумовлена здійсненням за ним регламентованого контролю та можливістю застосування стягнення.
При цьому суд також зазначає, що сумлінне виконання засудженим ОСОБА_5 своїх прямих обов`язків, в тому числі передбачених ст.9 КВК України, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення.
Також суд звертає увагу, що сумлінна поведінка передбачає, крім іншого, прагнення засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Судом по справі встановлено, що згідно вироку апеляційного суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року із засудженого ОСОБА_5 стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 20429 грн. 80 коп. та моральну шкоду в розмірі 1000000 грн.00 коп., а також на користь держави судові витрати у сумі 600 грн. 96 коп. за проведення дактилоскопічних експертиз.
Як вбачається зі змісту даного вироку, засуджений ОСОБА_5 позов потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок вбивства дочки, не визнав.
Згідно довідки №176/Лс, виданої ДУ «Устинівський виправний центр №37» від 06.02.2020 року заборгованість засудженого ОСОБА_5 за виконавчими листами становить 1116169,69 грн.. Відрахування із заробітної плати засудженого на виконання виконавчого листа почали здійснюватися із серпня 2019 року та складають лише 6661,31 грн..
В судовому засіданні при розгляді клопотання засуджений не заперечував наявності несплаченої ним суми заборгованості на користь потерпілої, погашення якої частково здійснюється із отримуваної ним заробітної плати.
Разом з тим, про наявність намірів офіційно працевлаштуватись та продовжити відшкодування потерпілій завданої їй матеріальної та моральної шкоди у разі його умовно-дострокового звільнення, засудженим ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначено не було.
Згідно п.2 Постанови №2 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Судом при розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній був засуджений вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року до 15-ти років позбавлення волі: за п.10 ч.2 ст.115 КК України - вчинення умисного вбивства потерпілої ОСОБА_12 , поєднане із згвалтуванням та з насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом, що є особливо тяжким злочином; за ч.4 ст.152 КК України - вчинення згвалтування потерпілої ОСОБА_12 із застосуванням до неї фізичного насильства і з використанням її безпорадного стану, що спричинило особливо тяжкі наслідки, який є особливо тяжким злочином; за ч.3 ст.153 КК України - вчинення насильницького задоволення з потерпілою ОСОБА_12 статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням до неї фізичного насильства та з використанням її безпорадного стану, що спричинило особливо тяжкі наслідки, який є особливо тяжким злочином, та за ч.3 ст.185 КК України - вчинення крадіжки майна потерпілої, що завдало їй значної шкоди, який класифікується як тяжкий злочин.
При цьому суд вважає, що позитивна характеристика засудженого ОСОБА_5 за час відбування ним покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37», не відповідає дійсній його поведінці, що безпосередньо підтверджується матеріалами особової справи засудженого, а його працевлаштування в установі з листопада 2017 року, дотримання вимог протипожежної безпеки, санітарно-гігієнічних норм та сумлінне виконання своїх прямих обов`язків, в тому числі передбачених ст.9 КВК України, при наявній кримінологічній характеристиці засудженого ОСОБА_5 , тяжкості допущеного ним порушення порядку відбування покарання та строку не відбутого ним покарання, що станом на 21.02.2020 року складає 1 рік 05 місяців 07 днів, навіть за наявності тринадцяти подяк за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, не можуть свідчити про трудове перевиховання та виправлення засудженого в тій мірі, в якій того вимагають положення ст.81 КК України, виходячи із неспіврозмірності його поведінки та ставлення до праці під час відбування покарання за останнім вироком суду особливій тяжкості злочинів, які останній вчинив проти життя, статевої свободи та недоторканості особи.
Також суд звертає увагу на те, що відсутність застосованих до засудженого ОСОБА_5 заходів стягнення після 22.12.2013 року, свідчить про наявність процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості, але які, з урахуванням допущеного засудженим ОСОБА_5 на грунті боргових зобов`язань конфлікту з іншим засудженим, не створюють у нього на даний час в достатній мірі готовність до самокерованої правослухняної поведінки, внаслідок чого суд приходить до висновку про передчасність звернення засудженого ОСОБА_5 до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
З огляду на викладене, керуючись вимогами правових норм, що регулюють відбування покарання у виді обмеження волі; з урахуванням характеристики засудженого ОСОБА_5 , особливої тяжкості та характеру вчинених ним злочинів, змісту матеріалів особової справи засудженого; повно та всебічно проаналізувавши дані про особу засудженого, його поведінку і працевлаштування за весь період відбування ним покарання; виходячи з того, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, суд приходить до висновку про недоведеність засудженим ОСОБА_5 свого виправлення та відсутність підстав вважати, що цілі покарання були досягнуті і виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, у зв`язку з чим його клопотання про умовно-дострокове звільнення не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.369, 372, 376, 392, 395, 532, 537, 539 КПК України,суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В клопотанні засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1