УХВАЛА
11.02.2020 Справа №607/23314/19

провадження 1-кп/607/95/2020

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду у м.Тернополі кримінальне провадження №0001465 від 17 травня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться кримінальне провадження №0001465 від 17 травня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Під час судового розгляду кримінального провадження, в порядку ч.3 ст.331 КПК, судом ініційовано питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк якого закінчується 12 лютого 2020 року.

Прокурор в судовому засіданні просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної його процесуальної поведінки, а ризики, визначенні ст.177 КПК України та встановлені при застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час продовжують існувати.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 щодо продовження відносно обвинуваченого дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив та просить змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 висловився проти продовження йому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримавши захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_4 20.09.2019 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 листопада 2019 року до 23 год.59 хв.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 18.12.2019 року ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 60 днів, а саме до 12 лютого 2020 року.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 статті 176 цього кодексу.
Згідно із ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч.1, ч.2 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 "Про взяття під варту до суду" зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу, оскільки відсутні будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, визначенні ст.177 КПК України та встановлені при застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ризиком того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні є те, що він, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, зокрема, позбавлення волі на строк від трьох до шести років, обвинувачений може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, вживати заходів для зміни учасниками кримінального провадження своїх показів, а тому справжній інтерес суспільства полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.
Також, судом враховано дані, що характеризують особу ОСОБА_4 , а саме те, що він є неодруженим, ніде не працює.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин, переконливості наявних ризиків, та особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на строк, що не перевищує 60 днів, відмовивши стороні захисту в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331, 369, 371 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИЛА:

Відкласти судовий розгляд у кримінальному провадженні №0001465 від 17 травня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити судове засідання на 24 лютого 2020 року о 11 годин 00 хвилин, про що повідомити учасників.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою неодруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 ) у виді тримання під вартою до 60 днів, а саме до 11 квітня 2020 року 23 годин 59 хвилин .

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити Начальнику Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26»), для відому.

Головуючий суддяОСОБА_1