Справа № 362/3919/19
Провадження № 1-кп/362/390/19
ВИРОК

Іменем України

18.12.2019 Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000309 від 26.04.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Василькова, Київської області, громадянина України, українця, що має середню освіту, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працюючого водієм хлібзаводу "Кулиничі", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

в с т а н о в и в :

14 квітня 2019 року близько 21 год. 10 хв. ОСОБА_4 на власному автомобілі червоного кольору, марки Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вулиці Миру в м.Васильків Київської області в напрямку центра міста. В цей час цією ж вулицею у зустрічному напрямку йшов ОСОБА_6 , який зробив зауваження водію з приводу характеру та швидкості руху. Далі, ОСОБА_4 зупинив свій автомобіль, вийшов з нього та наблизився до ОСОБА_6 .

Під час розмови між ОСОБА_4 тп ОСОБА_6 виникла словесна сварка на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, в ході якої у ОСОБА_4 виник прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_4 реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс потерпілому один удар коліном в область паху.

Згідно висновку судового експерта №192 від 25.06.2019 року у ОСОБА_6 , 1954 року народження, мали місце тілесні ушкодження: розрив оболонок лівого яєчка, розрив додатка лівого яєчка, гематома калитки великих розмірів. Дані тілесні ушкодження спричинені від дії тупого предмета, яким могло бути і коліно людини, за своїми властивостями можуть відповідати терміну їх виникнення, вказаному в Ухвалі. Тілесні укшодження у ОСОБА_6 за ступнеем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки викликали розлад здоров`я більше 21 доби.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, щодо нанесення ним тілесних ушкоджень поетрпілому ОСОБА_6 . В скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати. Цивільний позов просив залишити без розгляду, оскільки заподіяні збитки відшкодував, на підтвердження чого надав квитанцію про сплату коштів потерпілому.

Суд визнав за можливе, відповідно до положень ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ні ким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор і обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин, і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Учасникам процесу було роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, мало місце, містить склад злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і що у вчиненні цього злочину винен саме обвинувачений ОСОБА_4 .

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає, його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочинів, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, відсутності обставин, які обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, яка передбачає покарання за даний злочин, у виді обмеження волі, але враховуючи його щире каяття у скоєному, відшкодування заподіяних збитків, думку потерпілого, який підтримав прокурора та не наполягав на суворому покаранні, суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку є можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування призначеного покарання і тому по відношенню до нього застосовує ст. 75 КК України, і викладене на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно ст. 129 КПК України має вирішити.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Оскільки в суді встановлено відшкодування шкоди поетрпілій стороні в повному обсязі, то цивільний позов слід залишити без розгляду.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.349, 368-371,395 КПК України, ч.1 ст.122 КК України суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді 1(одного) року обмеження волі.

Відповідно до положень ст.ст.75, 76 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк випробування тривалістю 1 (один) рік, з зобов`язанням повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку з «18» грудня 2019 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини другоїстатті 394 КПК України, дане судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положеньчастини третьоїстатті 349КПК України.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1