Справа № 643/1515/20
Провадження № 1-кс/643/758/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.02.2020 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000068 від 30.01.2020 за ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
З представлених суду матеріалів вбачається, що слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 000068 від 30.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході розслідування встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи службовими особами правоохоронного органу, 29.01.2020 близько 10:00, знаходячись у приміщенні Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області, маючи спільний злочинний умисел на вимагання і одержання неправомірної вигоди, висунули затриманому 28.01.2020 ОСОБА_6 протиправну вимогу стосовно необхідності передачі їм неправомірну вигоду в розмірі 1000 доларів США за не складання, не реєстрацію та не направлення до слідчого підрозділу Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області матеріалів щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, тобто за невжиття ними заходів, в межах повноважень, направлених на встановлення його причетності до скоєння злочину.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та зрозумівши, що ОСОБА_6 не має грошових коштів, вказані працівники поліції продовжили вимагати неправомірну вигоду у його матері ОСОБА_7 та повідомили останній про необхідність надати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США, отримавши яку останні пообіцяли не складати, не реєструвати та не направляти до слідчого підрозділу матеріалів щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення крадіжки.

31.01.2019 о 22:49 за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, вул. Річкова, 5, в порядку ст. 208 КПК України затриманий оперуповноважений Люботинського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 та проведений його особистий обшук в ході якого виявлено та вилучене: грошові кошти у сумі 13 гривень, грошові кошти у сумі 180 гривень, грошові кошти у сумі 800 гривень, грошові кошти у сумі 50 доларів США, службове посвідчення ОСОБА_4 , банківська картка «Приватбанку», зв`язка ключів, змив з правої та лівої долонь ОСОБА_4 та контрольний зразок ватного тампону.

Слідчий зазначає, що виявлені та вилучені речі й документи можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а особисті грошові кошти в разі засудження ОСОБА_4 конфісковані.

В клопотанні слідчий з метою позбавлення можливості знищення або переховування та для проведення судових експертиз просить накласти арешт на зазначені вище змиви з правої та лівої долонь ОСОБА_4 та контрольний зразок ватного тампону, які мають відношення до вчинення кримінального правопорушення та будуть використані в якості речових доказів.

До суду прокурор подав заяву, в якій просив розглянути клопотання у свою відсутність та наполіг на його задоволенні.

Підозрюваний чи захисник останнього до суду не з`явились, що не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, вважає за необхідне відмовити у його задоволенні з погляду на наступне: обставини кримінального провадження вказують на наявність підстав вважати вилучені змиви речовими доказами, отже накладення на них арешту було б обґрунтованим та мало б слугувати виконанню завдань, перелічених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, проте їх отримання здійснено з порушенням вимог ст. 241 КПК України, що унеможливлює накладення арешту.

Так, згідно ч. 1 ст. 241 КПК України слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу.
З погляду на це процесуальна дія, під час якої отримуються змиви з долонь є нічим іншим, ніж освідуванням.
Освідування, відповідно до ч. 2 ст. 241 КПК України, здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря, а перед початком даної дії, як зазначено в ч. 3 вказаної статті, особі яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора.
Відповідно до клопотання й додатків відповідна постанова не виносилась, при цьому ст.ст. 208, 223 та 236 КПК України не дозволяють під час виконання перелічених в них слідчих (розшукових) дій ігнорувати вимоги ст. 241 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя має враховувати, крім іншого, правову підстава для арешту майна.
В даному випадку такою правовою підставою мала б бути процесуальна дія (освідування), виконана на підставі процесуального рішення (постанова прокурора) та згідно вимог кримінально-процесуального законодавства (ст. 241 КПК України), за результатами якої, в свою чергу, складений передбачений кримінально-процесуальним законом документ (протокол освідування).
Дотримання вказаного механізму вказувало б, що вилучення майна, на яке слідчий просить накласти арешт, здійснено у передбачений законом спосіб, проте таких вимог слідчим не дотримано, отже правова підстава арешту майна відсутня. Це, в свою чергу, ставить під сумнів допустимість отриманого 31.01.2020 під час обшуку затриманої особи доказу змивів з долонь та контрольного зразку ватного тампону, можливість їх використання у кримінальному провадженні як доказу та вказує на недоведеність слідчим й прокурором необхідності арешту майна.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З погляду на викладене, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000068 від 30.01.2020 за ч. 3 ст. 368 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 07.02.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1