Справа № 487/378/19
Провадження № 1-кс/487/3040/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, непрацюючого,має середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч. 3 ст. 321 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
06.05.2020 року слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
В клопотанні слідчий зазначає, що СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 від 10 січня 2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.321 КК України.
05.05.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.321 КК України.
Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про його задоволення.
Захисник заперечувала щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що запобіжний захід, який просить обрати прокурор, є самим жорстким, який не відповідає особі підозрюваному, а тяжкість злочину, який інкримінується її підзахисному не може впливати на суворість запобіжного заходу, у зв`язку з чим просила застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту..
Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, підтримав думку захисника.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із матеріалів клопотання встановлено, що СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000143 від 10.01.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.321 КК України.
05.05.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.321 КК України, а саме при наступних обставинах:
У невстановлений під час досудового розслідування дату та час, у невстановленому під час досудового розслідування місці, ОСОБА_4 вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , щодо незаконного збуту наркотичних засобів у тому числі на території Заводського району м. Миколаєва.

Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 невстановленому під час досудового розслідування місці та у невстановленої особи, отримували з метою подальшого збуту наркотичний засіб - метадон, та сильнодіючий лікарський засіб димедрол, який передавали ОСОБА_4 , який за спільним попередньо узгодженим планом мав розміщувати їх у спеціальних схованках «закладках», після чого повідомляти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про їх місце знаходження.

В подальшому, вказані особи розповсюдили серед наркозалежних осіб спосіб замовлення наркотичних засобів за допомогою мобільного зв`язку, а саме абонентського номеру мобільного оператора «лайфселл» - НОМЕР_1 . За вказаним номером ОСОБА_8 та ОСОБА_7 приймали замовлення від наркозалежних осіб, щодо придбання зазначеного вище наркотичного засобу та надавали вказаним особам номери мобільних телефонів, оператора телекомунікацій «ВФ Україна» для переведення ними коштів на вказані мобільні номери, у якості оплати за придбання наркотичного засобу.

Після підтвердження зарахування коштів на вказані вище мобільні номери, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомляли відомі їм адреси розміщення схованок (закладок) наркотичного засобу метадону із сильнодіючим лікарським засобом димедролом, які попередньо були розміщені ОСОБА_4 ..

Так, 10.03.2020 під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі наркотичних засобів, особа під зміненими анкетними даними ОСОБА_9 о 09.50 годині зателефонував на абонентський номер НОМЕР_1 та замовив наркотичний засіб метадон у ОСОБА_8 яка спільно із ОСОБА_7 займається незаконним збутом наркотичних засобів. Після чого за її вказівками, перерахував грошові кошти у сумі 900 грн. на вказаний ОСОБА_8 мобільний номер оператора мобільного зв`язку - НОМЕР_2 .

У цей час, а саме о 10:23 годині ОСОБА_4 на виконання спільного умислу, розмістив пакунок із наркотичним засобом у вигляді схованки (закладки) у квітковій клумбі біля буд №99 по вул. Чкалова у м. Миколаїв та повідомив про це даний факт на контактний номер, який використовують ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ..

В подальшому після підтвердження зарахування грошових коштів, ОСОБА_8 в телефонній розмові з ОСОБА_9 повідомила адресу розміщення наркотичного засобу (закладки), а саме: квіткова клумба біля буд №99 по вул. Чкалова у м. Миколаїв, яку попередньо на виконання спільного злочинного умислу розмістив у вказаному місці ОСОБА_4 .. Далі того ж дня о 11:00 годині ОСОБА_9 знаходячись за вказаною адресою у зазначеному місці підібрав пакунок з речовиною кристалічного походження та в подальшому видав його працівникам поліції.

Відповідно до висновку експерта, видана ОСОБА_9 речовина містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон вагою 0,5226 г та сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол) вагою 0,2794 г.

Окрім того, у невстановлений під час досудового розслідування час та у невстановлений на даний час спосіб, на виконання спільного умислу спрямованого на незаконний збут наркотичних засобів, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 передали ОСОБА_4 наркотичний засіб - метадон для його подальшого розміщення у схованках (закладках).

05.05.2020 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , під час особистого обшуку останнього було виявлено та вилучено 24 полімерних згортка із кристалічною речовиною, а саме метадоном, які ОСОБА_4 незаконно зберігав з метою збуту.
Наведені вище дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо-небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб та за ч.3 ст.321 КК України як незаконне придбання з метою збуту, а також збут сильнодіючого лікарського засобу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.321 КК України підтверджується дослідженими матеріали кримінального провадження, а саме: протоколом про результати проведення негласної слідчої ( розшукової ) дії візуальне спостереження за особою ОСОБА_4 ; протоколом про результати проведення негласної слідчої ( розшукової ) дії контроль за вчиненням злочину від 10.03.2020, де описано хід проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів у ОСОБА_8 ; висновком експерта №587 від 18.03.2020, де зазначено, що речовина, яку збула ОСОБА_8 під час контролю за скоєнням злочину 10.03.2020 містить наркотичний засіб метадон та сильнодіючий лікарський засіб димедрол; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, про що свідчить наступне: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, у зв`язку з чим з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, підозрюється у скоєні декількох злочинів, пов`язаних із незаконним збутом наркотичних засобів, що дає підстави вважати, що він може продовжити свою злочинну діяльність, у разі обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, та зникнуть перешкоди для вільного замовлення та реалізації наркотичних засобів для їх подальшого збуту.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не одружений, не працює, має зареєстроване місце проживання.
Слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити свою злочинну діяльність. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.
Слідчий суддя не погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо можливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного лише у разі внесення застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки сама правова природа такого запобіжного заходу як застава є альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, а встановлення такого значного розміру застави носить каральний характер для підозрюваного, оскільки фактично унеможливлює існування «альтернативи», яка закладена в правовому інституті застави.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, вважаю за необхідне визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168160 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч. 3 ст. 321 КК України, запобіжний захід тримання під вартою з утриманням в СІЗО м. Миколаєва до 03.07.2020 року включно.
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з-під варти, в межах вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) грн.
Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:
- прибувати до слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 з періодичністю 2 рази на тиждень по понеділкам та четвергам з 09-00 год. до 10-00 год.;
- не відлучатися за межі міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор».
Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївській слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 03.07.2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1