Справа № 487/6854/18
Провадження № 1-кп/487/170/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003558 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Вінниці, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою,вдівця, має на утриманні неповнолітню дитину, 2005 року народження. не працює, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України -
- у вчинені злочину , передбаченого ч.2 ст.186 КК України
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, з середньою освітою,перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, 2014 року народження, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 ,раніше судимого-
-01.04.2014 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 24.11.2017 року із Снігурівської ВК №5 у зв`язку з відбуттям покарання,
- у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5
сторони захисту: обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В
Формулювання обвинувачення визнаного судом не доведеним:
Органом досудового слідства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що 12.09.2018 в період часу з 15.00 по 15.30 годин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, вони знаходились неподалік перетину вулиць Дунаєва та вулиці Декабристів у місті Миколаєві, неподалік дитячого містечка «Казка». В цей час до вище вказаної адреси на автомобілі марки "Daewoo Lanos" білого кольору д.н. НОМЕР_1 під`їхав потерпілий ОСОБА_8 .

Вийшовши з автомобіля, останній зустрівся з іншою особаю, яка являється його колишньою знайомою та почали розмовляти на підвищених тонах. Після розмови з іншою особою, потерпілий ОСОБА_8 направився до вказаного автомобіля, де сів на переднє пасажирське сидіння, та намагався зачинити двері. В цей час до автомобіля марки "Daewoo Lanos" білого кольору д.н. НОМЕР_2 підбіг ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 в цей час знаходився позаду вищевказаного автомобіля та спостерігав за діями ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , перешкоджаючи потерпілому зачинити дверці автомобіля, схопив останнього за рукав куртки, та почав смикати. Після чого, потерпілий ОСОБА_8 вийшов з автомобіля, де у нього через плече знаходилась шкіряна сумка чорного кольору з написом Dr. Bond accessories, в якій знаходилися особисті речі потерпілого, а саме:паспорт громадянина України ОСОБА_8 , серія НОМЕР_3 , який не має матеріальної цінності для потерпілого;ідентифікаційний код № НОМЕР_4 , який не має матеріальної цінності для потерпілого;акт прийому передачі на ім`я ОСОБА_8 від 05.04.2018 року;тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серія НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_8 , видане 21.03.2018 року; паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я громадянина України ОСОБА_8 серія НОМЕР_6 ;кошти в сумі 30 гривень;блокнот чорного кольору, який не має матеріальної цінності для потерпілого; карта пластикова банку «Payon» на ім`я ОСОБА_9 № НОМЕР_7 ;пластикова карта банку Райфайзен банк № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_10 ;в`язка ключів в кількості 4 шт., та ключ до домофону, адаптер білого кольору марки «BlackВОХ» білого кольору, та адаптер жовтого кольору USB, які не мають матеріальної цінності для потерпілого;грошові кошти в розмірі 500 доларів США та 7000 гривень.

В цей час ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , побачивши що у потерпілого ОСОБА_8 , через плече знаходиться шкіряна сумка чорного кольору з написом Dr. Bond accessories, у них виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи.

В цей час ,коли потерпілий вийшов з вищевказаного автомобіля ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_3 діючи умисно, із застосуванням до останнього насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я наніс ОСОБА_8 один удар кулаком в ліво-скроневу область голови ближче до вушної раковини, а ОСОБА_3 в цей час, підійшовши ззаду до потерпілого, наніс останньому один удар ногою в область тулуба з правого боку, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 фізичного болю. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого, потерпілий ОСОБА_8 почав тікати по вулиці Дунаєва в бік вулиці Декабристів.

Реалізуючи свій злочинний намір, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 почали бігти за потерпілим, та в ході чого, ОСОБА_3 , схопив правою рукою за шкіряну сумку потерпілого, та зірвав її з плеча, але потерпілий ОСОБА_8 , тримаючи за ремінь своєї шкіряної сумки, продовжував утримувати її у своїх руках, не даючи можливості останньому відкрито заволодіти його майном. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , утримуючи за майно потерпілого у своїх руках, шляхом ривку, заволодів шкіряною сумкою з особистими речами потерпілого, а ОСОБА_4 в цей час знаходився поряд з ОСОБА_3 .

В подальшому ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, з місця вчинення злочину зникли на автомобілі «Mitsubishi Lancer» д/н НОМЕР_9 , який стояв неподалік від місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заподіяли ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 500 доларів США та 7000 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєданий із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України , як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєданий із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Дослідивши у ході судового слідства усі зібрані органом досудового розслідування докази, показання свідків, суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України не знайшло свого підтвердження з наступних підстав.
Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст.186 КК України не визнав , пояснивши, що вказаного злочину він не вчиняв та просив його виправдати. Від дачі показань в силу ст.63 Конституції України відмовився.
Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст.186 КК України також не визнав , пояснивши, що вказаного злочину він не вчиняв та просив його виправдати. Від дачі показань в силу ст.63 Конституції України відмовився.
Потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_11 в судове засідання не з`явились. Цивільного позову потерпілий не заявляв.
На підтвердження вини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінуємого їм злочину стороною обвинувачення надані докази, які безпосередньо досліджені судом в судовому засіданні, а саме:
Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 12.09.2018 року він дав добровільну згоду на огляд автомобіля марки «Mitsubishi Lancer» д/н НОМЕР_9 .

Відповідно до протоколу від 12.09.2018 року прийнято заяву від ОСОБА_8 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. А саме, він просив вжити заходів до двох раніше невідомих осіб чоловічої статі, які 12.09.2018 року в період часу з 15.00 часу до 15.00 год., знаходячись по вул.Сінна та Декабристів у м.Миколаєві відкрито викрали чоловічу сумку чорного кольору, в якій знаходились грошові кошти в розмірі 500 доларів США та 7000 грн., документи на його ім`я, чим спричинили матеріальну шкоду.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12.09.2018 року о 16 год.40хв. слідчим Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області в присутності понятих оглянуто автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» д/н НОМЕР_9 . В ході огляду на задньому сидінні були знайдені речі, серед яких : чоловіча сумка чорного кольору, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , банківські картки,тимчасовий дозвіл на його імя , грошові кошти та інші речі.

Як вбачається із витягу із кримінального провадження № 0003558 до ЄРДР 12.09.2018 року о 19 год.09 хв. були внесені відомості на підставі заяви ОСОБА_8 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку експерта №955 судово-медичної еспертизи Миколаївського обласного бюро СМЕ Миколаївської обласної ради від 14.09.2018 року у ОСОБА_8 мають місце тілесні пошкодження у вигляді синця м`яких тканин голови, синці грудної клітини справа. Дані тілесні ушкодження утворились від не менш ніж двох ударних дій тупих твердих предметів, якими могли бути кулаки рук, ніг та інше , з давністю утворення біля 2-3 діб до часу огляду. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до протоколу огляду предмету вд 14.09.2018 року слідчим СВ Заводського ВП ОСОБА_12 оглянуто автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» д/н НОМЕР_9 ., в якому виявлено сумку чорного кольору, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ідентифікаційний код та закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 .

Відповідно до постанови від 14.09.2018 року автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» д/н НОМЕР_9 та ключі від нього визнано речовими доказами по справі та залучено до кримінального провадження.

Відповідно до протоколу огляду предмета від 14.09.2018 року слідчим оглянуто мобільний телефон, грошові кошти в сумі 813 грн. та інші речі, які знаходились в сумці чорного кольору та відповідно до постанови від 14.09.2018 року визнано речовими доказами .

Відповідно до протоколу огляду від 14.09.2018 року слідчим оглянуто сумку чорного кольору, в якій знаходився паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , довідка про ідентифікаційний номер, паспорт для виїзду за кордон та інші речі, які визнано речовими доказами та залучено до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до розписки ОСОБА_8 отримав від слідчого паспорт громадянина України, ключі, сумку чорного кольору,картку приватбанку, адаптер, тимчасовий дозвіл , паспорт для виїзду за кордон, грошові кошти в сумі 35 грн.,блокнот,модулятор.

Підстави для виправдання обвинувачених:
Ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, яка ратифікована Україною і є частиною її національного законодавства, гарантує кожній людині при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення право на справедливий суд. Суд повинен відповідати вимогам незалежності та безсторонності.
Право кожного на справедливий розгляд його справи - дуже важлива складова статті 6 Конвенції. У пункті 1 статті 6 перелічуються елементи справедливого судочинства відповідно до європейської моделі права.
Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 3 п. 3 ст. 129 Конституції України, передбачено, що забезпечення доведеності вини є одним із конституційних принципів судочинства.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
При ухвалені вироку суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. «Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення» (пункт 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»).
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року "Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя " визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до роз`яснень п.п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано. Вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винуватість чи невинуватість особи, а всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного та коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Мотиви з яких суд відкидає докази обвинувачення:
Стаття 84 КПК України регламентує - доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ст. 85 КПК України, докази є належними в разі, коли вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження. А також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, які визнаються, згідно ст. 86 КПК України допустимими, якщо вони отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.
Так, судом був допитаний свідок ОСОБА_13 , який суду показав,що працює водієм таксіна автомобілі марки Daewoo Lanos білого кольору д.н. НОМЕР_1 та 12.08.2018 року він підвіз потерпілого ОСОБА_8 неподалік дитячого містеча "Казка". У потерпілого через плече знаходилась шкіряна сумка чорного кольору. Потерпілий вийшов із автомобіля та підійшов до двох дівчат , які стояли поряд та почав із ними розмовляти. Через деякий час потерпілий знову сів до нього в автомобіль , але до автомобіля підбіг невідомий йому чоловік, який силою почав витягувати ОСОБА_8 із таксі. А згодом до нього приєднався ще один чоловік , який підбіг до автомобіля, наніс потерпілому один удар ногою в область голови та грудної клітини та став допомогати витягувати за одежу потерпілого. Потерпілий вирвався від них , вибіг із автомобіля та почав тікати , а чоловіки побігли за ним. Через 5 хвилин потерпілий повернувся до таксі , був сильно збуджений та повідомив йому , що ці двоє чоловіків , котрі побігли за ним, відібрали в нього сумочку із грошми, документами та мобільним телефоном. І тоді він викликав поліцію. Впізнати цих чоловіків, які побили ОСОБА_8 та побігли за ним, коли той тікав , він не може, оскільки він не запам`ятав , як вони вигляділи. Чи це були ОСОБА_4 та ОСОБА_3 сказати не зміг.
Таким чином покази вищезазначеного свідка, як на доказ вини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України є необгрунтованими, оскільки вказаний свідок не був безпосереднім очевидцем відкритого викрадення майна потерпілого , лише свідком нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а впізнати осіб , які вчинили бійку із ОСОБА_8 та побігли за ним та вказати на обвинувачених, як осіб, які вчинили цей злочин , в ході судового розгляду свідок не зміг.
Суд також константує, що показання потерпілого є одним із основних джерел доказування у кримінальному провадженні, і участь якого в судовому засіданні при розгляді вищезазначеного кримінального провадження стороною обвинувачення забезпечена не була. Більш того, в заяві від 12.09.2018 року ОСОБА_8 просив прийняти міри до двох раніше невідомих йому осіб чоловічої статі, які 12.09.2018року відкрито заволоділи його майном, тобто також в заяві не вказав , що саме ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вчинили грабіж його майна.
Що стосується доказу наданого стороною обвинувачення, а саме дослідженого в ході судового розгляду протоколу огляду місця події від 12.09.2018 року , то суд константує наступне.

Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.
Відповідно до положення ст.237 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно із правилами цього кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ст.233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи( транспортний засіб) лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб , які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором , зобов`язаний невідкладно , після здійснення таких дій звернутись з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Фактично, проведений слідчим 12.09.2018 року огляд транспортного засобу - автомобіля «Mitsubishi Lancer» д/н НОМЕР_9 , є не огляд місця події, , як вказано в протоколі, а оглядом транспортного засобу, який проведено з порушенням вимог , встановлених ст.233 КПК України. Навіть в обвинувальному акті орган досудового розслідування вказує, що автомобіль «Mitsubishi Lancer» д/н НОМЕР_9 стояв неподалік від місця вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином протокол огляду місця події від 12.09.2018 року є недопустими доказом, оскільки фактично є оглядом транспортного засобу.
Інші ,долучені стороною обвинувачення письмові докази: висновок експертизи , протоколи огляду предметів та постанови про визнання речовими доказами та долучення до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів суд вважає неналежними та недопустимими, оскільки вони не містять фактів та обставин, що мають значення у кримінальному провадженні та підлягають доказуванню та не підтверджують, що саме ОСОБА_14 та ОСОБА_15 нанесли тілесні ушкодження потерпілому та ,що саме ці особи здійснили грабіж його майна. Сам факт знаходження майна потерпілого ОСОБА_8 в автомобілі, яким керував ОСОБА_3 не доводить того факту, що це майно було відкрито викрадено у потерпілого саме обвинуваченими.
Відповідно до вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до п.2 ч.1, ч.3 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У відповідності до ч.1 ст.94 КПК України, зокрема, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Суд, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, проаналізувавши докази, зібрані на досудовому розслідуванні, за своїм внутрішнім переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, , керуючись законом, оцінюючи кожен із представлених доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку,що жоден з наданих стороною обвинувачення доказів беззаперечно не доводить вину обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України , а саме у відкритому викраденні чужого майна.
Тому суд дійшов висновку, що обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.186 КК України, необхідно виправдати на підставі п.2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, у зв`язку з виправданням обвинувачених, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, застосовані ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.09.2018року.
На підставі викладеного та керуючись ст.6 Конвенції Про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 6, 19, 32, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 17, 23, 84-89, 91-94, 98-99, 129, 223, 284, 370, 373, 374, 393, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та виправдати його за недоведеності у його вчиненні.
ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та виправдати його за недоведеності у його вчиненні.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 скасувати.
Арешт, застосований на майно ,відповідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.09.2018року скасувати.
Грошові кошти в сумі 811 грн. повернути ОСОБА_8 .
Речові докази по справі: мобільний телефон марки "Самсунг" білого кольору, мобільний телефон марки "Нокіа" чорно-сірого кольору,без задньої кришки та батареї, мобільний телефон марки"Нокіа" чорного кольору, мобільний телефон марки "Нокіа" зі стертою клавіатурою,телефонну батарею, Nokia BL 4V" чорного кольору,дві пусті гільзи без маркування,ніж з написом Browning" з рукояткою сірого кольору, ніж з дерев`яною рукояткою, ніж складний металевий - знищити.
Інші речові докази по справі вважати переданими потерпілому ОСОБА_8 за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1