Ухвала
іменем України
06 липня 2020 року

м. Київ
справа № 473/1830/19

провадження № 51-2447ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0000335 щодо нього з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року та перегляд вказаного судового рішення в касаційному порядку.
В обґрунтування поданого клопотання засуджений вказує, що він був присутнім під час проголошення рішення апеляційного суду, проте в подальшому був взятий під варту, через що не мав змоги користуватися правовою допомогою для того, щоб своєчасно подати касаційну скаргу. Також зазначає, що оголошення карантину в країні теж вплинуло на пропущення ним строку на касаційне оскарження.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження - у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
З огляду на системний аналіз норм процесуального закону під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини має бути підтверджено скаржником.
З матеріалів провадження за скаргою, вбачається, що оскаржуваний вирок суду було ухвалено 20 лютого 2020 року. Згідно інформації наданої Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, засуджений ОСОБА_4 20 лютого 2020 року був присутній під час проголошення Миколаївським апеляційним судом вироку щодо нього, під вартою не утримувався і був затриманий в порядку виконання даного вироку лише 13 березня 2020 року.
26 травня 2020 року (згідно з відміткою на конверті) на адресу Верховного Суду від засудженого ОСОБА_4 надійшла касаційна скарга на вирок Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року, яку ухвалою від 01 червня 2020 року разом з усіма доданими до неї матеріалами було повернуто засудженому на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК.
Засуджений ОСОБА_4 01 липня 2020 року (згідно з відміткою на конверті) вдруге звернувся з касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.
Проте, як убачається з матеріалів провадження з новою касаційною скаргою засуджений звернувся більше ніж через чотири місяці після набрання вироком законної сили, а у клопотанні про поновлення строку засудженого не міститься переконливих аргументів, які би свідчили про наявність у нього істотних перешкод, що унеможливлювали своєчасного звернення ним до суду касаційної інстанції у строк, передбачений ст. 426 КПК.
При цьому, посилання скаржника на те, що взяття його під варту, заважало йому скористатися правовою допомогою та запровадження карантинних заходів в країні призвело до пропущення ним строку на касаційне оскарження є безпідставним.
Крім того, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на всій території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, запроваджено карантинні заходи з 12 березня 2020 року, тобто через певний проміжок часу після ухвалення Миколаївським апеляційним судом вироку щодо нього. Також, засуджений у своєму клопотанні не зазначає, як саме запровадження карантину вплинуло на неможливість подання ним касаційної скарги упродовж строку на касаційне оскарження судового рішення та було б поважною причиною для його поновлення.
Таким чином, враховуючи те, що об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданому клопотанні засудженим не наведено, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вироку апеляційного суду, колегія суддів не вбачає.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення касаційна скарга повертається.
У зв`язку з вищезазначеним, касаційну скаргу слід повернути засудженому з усіма доданими до неї матеріалами.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0000335 щодо нього, а касаційну скаргу на вказане судове рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3