Справа № 548/1190/18
Провадження № 1-кп/525/6/2020

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2020 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000148 від 11 квітня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Скибівщина Великобагачанського району Полтавської

області, жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою,

офіційно одруженого, однак фактично проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою (як встановлено в судовому засіданні), працюючого скотарем МТФ відділку №3 Державного підприємства «Дослідне господарство імені 9 Січня» Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України, раніше судимого:

-06 жовтня 1997 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.81 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України, відстрочено виконання вироку на 2 роки;

-11 травня 1999 року Хорольським районним судом Полтавської області

за ст.86-1 та ст.44, ч.2 ст.140, ст.42, ст.43 КК України (зі змінами ухвалою Полтавського обласного суду від 15 березня 2000 року) до остаточного покарання у вигляді 6 років у ВТК посиленого режиму з конфіскацією 1/2 частини особистого майна; звільнений 27.01.2004 року за відбуттям строку покарання;

-02 серпня 2004 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-18 січня 2007 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.15, ч.1 ст.152, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі; 24 червня 2008 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області переглянуто вирок, вважається засудженим за ч.3 ст.15, ч.1 ст.152, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі; звільнений 01.11.2010 року за відбуттям строку покарання;

-03 жовтня 2011 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.289, ст.69, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна; звільнений 03 квітня 2015 року за відбуттям строку покарання;

-13 вересня 2017 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

08 квітня 2018 року близько 1 години обвинувачений ОСОБА_4 , з метою вчинення крадіжки, приїхав на власному дорожньому велосипеді марки «Україна» до подвір`я домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , де перелізши через паркан подвір`я, підійшов до вікна житлового будинку, звідки дістав одне скло, а інше розбив кулаком та незаконно проник до даного будинку. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань здійснив крадіжку з вищевказаного будинку особистих речей потерпілого ОСОБА_5 , a саме: з приміщення спальної кімнати житлового будинку здійснив крадіжку телевізора торгової марки «Samsung» вартістю, згідно висновку експерта №731 від 15 травня 2018 року 690 грн., з приміщення другої спальної кімнати будинку здійснив крадіжку відеомагнітофона торгової марки «Paladium» вартістю, згідно висновку експерта №731 від 15 травня 2018 року 80 грн., з приміщення другої спальної кімнати будинку здійснив крадіжку 16 шт. відеокасет вартістю, згідно висновку експерта №731 від 15 травня 2018 року 85 грн.28 коп., з приміщення загальної кімнати будинку здійснив крадіжку шерстяного килима розміром 2х3 м червоного кольору вартістю, згідно висновку експерта №731 від 15 травня 2018 року 600 грн., з приміщення кухні житлового будинку здійснив крадіжку алюмінієвої миски вартістю 35 грн.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 викраденими речами розпорядився на власний розсуд, завантаживши на свій дорожній велосипед марки «Україна» та перевіз на ньому до місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де в подальшому використовував викрадене майно для власних потреб, завдавши таким чином потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 1490 грн. 28 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав повністю і суду пояснив, що вночі 08 квітня 2018 року він з метою крадіжки майна приїхав на велосипеді до домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_2 , переліз через паркан, підійшов до вікна будинку, де за допомогою розбиття скла проник до будинку, звідки викрав телевізор марки «Самсунг», відеомагнітофон «Паладіум», 16 відеокасет, килим шерстяний червоного кольору та алюмінієву миску. Викрадені речі він на велосипеді перевіз до свого місця тимчасового проживання та користувався ними. З кількістю та вартістю викраденого майна згідний. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати та не позбавляти його волі, підтвердив, що завдані матеріальні збитки потерпілому відшкодовані.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, раніше до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, в заяві просив суд покарання обвинуваченому ОСОБА_4 призначити на розсуд суду (т.1 а.с.49).

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні:

-рапортом старшого інспектора-чергового СРПП №3 Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про те, що 11.04.2018 року о 15 годині надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_7 про те, що за адресою АДРЕСА_2 в період два-три дні тому по даний час, шляхом розбиття віконного скла було вчинено проникнення до будинку, звідки викрадено різне належне заявнику майно (т.1 а.с.188);

-письмовою заявою потерпілого ОСОБА_5 від 11.04.2018 року про вчинення крадіжки з його дачного будинку, що розташований по АДРЕСА_2 ; вказав, що проникнення до його будинку відбулося шляхом розбиття віконного скла; також заявник вказав про викрадені речі, які знаходилися в його дачному будинку (т.1 а.с.189);

-даними протоколу огляду місця події з фототаблицею до нього від 11.04.2018 року, де з участю понятих та потерпілого ОСОБА_5 було оглянуто житловий будинок АДРЕСА_2 ; в ході даного огляду зафіксовано розташування даного дачного житлового будинку, розбиття віконного скла, а також зафіксовано в приміщенні самого будинку, де знаходилися викрадені речі, які на час огляду відсутні; також вбачається, що в ході даного огляду біля будинку зафіксовані сліди взуття (т.1 а.с.а.с.191-200); вбачається, що в ході даного огляду працівниками поліції було вилучено ряд слідів пальців рук, які були поміщені на відповідні липкі стрічки, а також вилучено сліди взуття; вбачається, що в подальшому постановою слідчого від 11.04.2018 року сліди пальців рук на 3 липких стрічках з будинку потерпілого, а також з будинку ОСОБА_8 та дактилокарта на ім`я ОСОБА_4 були визнані речовими доказами та передані до кімнати речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області (т.1 а.с.а.с.203,204);

-даними протоколу огляду житлового будинку АДРЕСА_3 від 11.04.2018 року з фототаблицею до нього, який належить ОСОБА_8 (т.1 а.с.а.с.214-222), де з участю понятих та власника будинку ОСОБА_8 в ході огляду було виявлено та вилучено сліди пальців рук та речі: одну алюмінієву миску, відеомагнітофон «Паладіум», телевізор «Самсунг», 16 відеокасет, килим на стіні; вбачається, що даний протокол підписаний всіма учасниками даної слідчої дії без будь-яких доповнень, зауважень чи застережень;

-постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 11.04.2018 року та квитанцією про передання речових доказів на зберігання про те, що вилучені в ході огляду житлового будинку алюмінієва миска, відеомагнітофон «Паладіум», 16 відеокасет, телевізор марки «Самсунг» та килим 3х2 м, а також 3 липкі стрічки зі слідами пальців рук визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню та передані до кімнати зберігання речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області (т.1 а.с.а.с.243,244);

-висновком експерта (судово-криміналістичної експертизи) №973 від 27.04.2018 року з фототаблицею до нього про те, що слід папілярного узору пальця руки розміром по вісях 22х32 мм, що були виявлені та вилучені під час проведення огляду місця події у господарстві ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 залишений відбитком великого пальця правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; також, сліди розмірами по вісях 13х19 мм, 15х34 мм, 15х28 мм, що були виявлені та вилучені під час проведення огляду у господарстві ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 залишені відповідно вказівним, середнім та безіменним правої руки, а також слід папілярного узору пальця руки розміром по вісях 20х31 мм, що були виявлені та вилучені під час проведення огляду у господарстві ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3 залишені відбитком великого пальця правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.а.с.3-16);

-висновком експерта (судово-товарознавчої експертизи) №731 від 15.05.2018 року з фототаблицею до нього про те, що ринкова вартість відеомагнітофону «Паладіум» станом день проведення експертизи може складати 80 грн., ринкова вартість 16 відеокасет може складати 85 грн.28 коп., ринкова вартість телевізора «Самсунг» може складати 690 грн., ринкова вартість килима може складати 600 грн. (т.2 а.с.а.с.17-33);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22.06.2018 року з фототаблицею до нього, де з участю понятих, підозрюваний ОСОБА_4 на місці та в деталях показав напрямок, в якому він підійшов до будинку в АДРЕСА_2 з метою вчинення крадіжки майна, показав, яким чином він проник в даний житловий будинок шляхом розбиття віконного скла, а також показав в приміщенні даного будинку, де він викрав речі, які належать потерпілому ОСОБА_5 ; також, на місці ОСОБА_4 показав, яким чином він склав все викрадене майно з даного будинку на велосипед та повіз викрадені речі за місцем свого тодішнього проживання (т.2 а.с.а.с.38-47); вбачається, що даний протокол підписний всіма учасниками даної слідчої дії без зауважень, доповнень чи застережень.

Суд, дослідивши та проаналізувавши докази по даному кримінальному провадженню приходить до висновку, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, поєднані з проникненням у житло, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення і його протиправні дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ст.65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
У пункті Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України суд вважає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України суд не вбачає.

Отже, виходячи з викладеного,при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду і міри покарання суд враховує вищевикладені положення ст.61 Конституції України, практику Європейського суду з прав людини, роз`яснення наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, а також відповідно до ст.65 КК України тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, те, що згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України є умисним тяжким, обстановку та обставини вчинення даного кримінального правопорушення (злочину), наслідки, що настали, вартість викраденого майна, те, що викрадені у потерпілого речі вилучені, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий і дане кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку, встановленого вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 13.09.2017 року (т.2 а.с.а.с.121-123), за місцем проживання (як вказано у характеристиці) - АДРЕСА_4 органом місцевого самоврядування характеризується посередньо (т.1 а.с.168) (хоча сам обвинувачений вказував, що за цією адресою він фактично не проживає приблизно з 2017 року), відсутність даних про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання обвинуваченого, за місцем фактичного проживання без реєстрації в с. Новоіванівка Хорольського району Полтавської області виконавчим комітетом Ялосовецької сільської ради Хорольського району характеризується з негативної сторони як такий, що допускав порушення громадського порядку та зловживання алкоголем і за даною адресою проживає разом зі співмешканкою ОСОБА_9 , 1985 р.н. та її матір`ю ОСОБА_10 , 1957 р.н. (як було уточнено в ході судового розгляду справи) (т.2 а.с.124), хоча продовжує перебувати в зареєстрованому шлюбу з іншою жінкою (згідно даних паспорту ОСОБА_4 т.1 а.с.186), за місцем своєї роботи ОСОБА_4 характеризується виключно позитивно (т.2 а.с.125), його стан здоров`я, який є здоровим, протинаркотичного та протиалкогольного лікування не потребує (т.2 а.с.а.с.128-132), на утриманні неповнолітніх дітей не має, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілого, який у письмовій заяві до суду при призначенні покарання покладався на розсуд суду, і з урахуванням сукупності цих обставин, а також відомостей, що викладені в досудовій доповіді органу пробації на обвинуваченого ОСОБА_4 (вказується про наявність високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та про наявність високого ризику небезпеки для суспільства) (т.1 а.с.а.с.51-55), суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке повинно бути реальним, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. З огляду на юридичну суть та зміст положень ст.ст.50,65 КК України, суд також вважає, що захід примусу відносно ОСОБА_4 внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить його додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.
З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений 13.09.2017 року вироком Хорольського районного суду Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до двох років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком один рік (т.2 а.с.а.с.121-123), а даний злочин вчинив 08 квітня 2018 року, тобто під час іспитового строку, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити за правилами ст.71 КК України.

При цьому судом також враховуються роз`яснення, викладені в абзаці 4 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 12.06.2009 року) про те, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК України і у таких випадках повторне звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи вказані роз`яснення, а також обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого та те, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив під час іспитового строку, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого при призначенні покарання ст.ст.69,75 КК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся. З урахуванням цього суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілому положення ч.7 ст.128 КПК України про те, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

З обвинувального акту вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_4 в ході досудового розслідування запобіжний захід не обирався. В ході судового розгляду даного кримінального провадження ухвалою суду від 15.08.2018 року було оголошено привід обвинуваченого ОСОБА_4 (т.1 а.с.57), а в подальшому, через не встановлення місця знаходження ОСОБА_4 (т.1 а.с.а.с.65-68), ухвалою суду від 20.08.2018 року було оголошено розшук даного обвинуваченого (т.1 а.с.а.с.70-71). 27.11.2018 року прокурором до суду було внесено клопотання про дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (т.1 а.с.а.с.86-87) та подано саме клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (т.1 а.с.а.с.95-96). Судом, після відновлення провадження у справі (т.1 а.с.105) ухвалою суду від 28.11.2018 року було надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу до Великобагачанського районного суду Полтавської області для участі в судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (т.1 а.с.а.с.108-109) і провадження у справі було зупинено ухвалою суду від 15.01.2019 року до розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 (т.1 а.с.124). В подальшому, за закінченням терміну дії ухвали суду від 28.11.2018 року обвинувачений ОСОБА_4 не затримувався і з вересня 2019 року ОСОБА_4 добровільно почав з`являтися до суду, у зв`язку з чим провадження у справі було відновлено за ініціативою суду (т.1 а.с.138). Враховуючи вищевказані обставини оголошення приводу та подальшого розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 (оскільки він був відсутнім за місцем свого фактичного проживання і місце його фактичного знаходження не було відомо суду певний період часу), ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також вчинення даного кримінального правопорушення в період іспитового строку (злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України відноситься до умисних тяжких злочинів), визначення судом покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, те, що він не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця реєстрації, фактично проживає без реєстрації в с. Новоіванівка Хорольського району Полтавської області, а також з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про наявність об`єктивного ризику того, що обвинувачений до набрання вироком законної сили може переховуватися від суду, тому, виключно з метою забезпечення виконання вироку є необхідним до набрання цим вироком законної сили обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому суд визначає, що даний запобіжний захід обирається саме з метою забезпечення виконання даного вироку суду та із зазначенням настання певної події до набранням цим вироком законної сили, що у повному обсязі узгоджується з принципом юридичної визначеності, який є особливо важливим при позбавленні свободи та з принципом законності в цьому контексті (щодо процедури - п.54 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства»), стосується забезпечення передбачуваності застосування певного закону і не суперечитиме як п.74 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, так і положенням ч.1 ст.115 КПК України.
По справі маються витрати на залучення експерта в загальній сумі 2288 грн. за проведення у справі судово-товарознавчої та судово-криміналістичної експертиз (т.2 а.с.а.с.2,18), які відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Речові докази по даному кримінальному провадженню: сліди пальців рук на 3 липких стрічках з будинку ОСОБА_5 , сліди пальців рук на 3 липких стрічках з будинку ОСОБА_8 , дактилокарта на ім`я ОСОБА_4 , які передані на зберігання в кімнату схову речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області (т.1 а.с.а.с.203-204) належить знищити; алюмінієву миску, відеомагнітофон «Паладіум», 16 відеокасет, телевізор марки «Самсунг» та килим 3х2 м, які передані до кімнати зберігання речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області (т.1 а.с.а.с.243,244) належить повернути їх власнику ОСОБА_5 , знявши арешт з майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_11 від 13.04.2018 року (т.1 а.с.а.с.246-249); 3 липкі стрічки зі слідами пальців рук, які також передані до кімнати зберігання речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області (т.1 а.с.а.с.243,244) належить знищити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_13 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 13.09.2017 року за ч.2 ст.185 КК України і вважати ОСОБА_12 остаточно засудженим до 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

З метою забезпечення виконання вироку, до набрання вироком законної сили, обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 03 лютого 2020 року, з часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Речові докази по даному кримінальному провадженню: сліди пальців рук на 3 липких стрічках з будинку ОСОБА_5 , сліди пальців рук на 3 липких стрічках з будинку ОСОБА_8 , дактилокарта на ім`я ОСОБА_4 , які передані на зберігання в кімнату схову речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області - знищити; алюмінієву миску, відеомагнітофон «Паладіум», 16 відеокасет, телевізор марки «Самсунг» та килим 3х2 м, які передані до кімнати зберігання речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області-повернути їх власнику ОСОБА_5 , знявши арешт з майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_11 від 13.04.2018 року; 3 липкі стрічки зі слідами пальців рук, які передані до кімнати зберігання речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2288 грн.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Великобагачанський районний суд Полтавської області, обвинуваченому, що перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1