Справа № 587/1719/18
ВИРОК
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стецьківка Сумського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, працездатного, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Сумського районного суду Сумської області від 17 серпня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний злочин за наступних обставин.
Наприкінці березня початку квітня 2018 року ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що на території кладовища по вул. Сумській в с. Стецьківка Сумського району Сумської області знаходяться місця захоронення померлих, переслідуючи корисливий мотив, вирішив вчинити крадіжку металевих виробів з могил померлих з метою продажу металевих виробів в якості металобрухту та отримання грошових коштів.
Реалізуючи свій злочинний намір,в один з днів наприкінці березня початку квітня 2018 року ОСОБА_5 , взявши з собою сокиру, прийшов на територію кладовища по АДРЕСА_2 , де за допомогою сокири та фізичної силидемонтував чавунну огорожу навколо місця поховання померлих родичів потерпілої ОСОБА_6 ( батька - ОСОБА_7 , матері - ОСОБА_8 , бабки ОСОБА_9 ), яка складалась з 17 чавунних стовпчиків та 30 чавунних секцій загальною вагою 342 кг, вартістю (згідно висновку товарознавчої експертизи Сумського НДЕКЦ МВС України №19/119/11-1/1803е від 22 травня 2018 року) 2086 гривень.
Зазначеним майном обвинувачений розпорядився на власний розсуд, продавши викрадене як металобрухт і витративши отримані кошти на власні потреби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав в повному обсязі і суду пояснив, що дійсно приблизно в березні - на початку квітня 2018 року він пішов до кладовища по вул. Сумській в с. Стецьківка Сумського району Сумської області, маючи намір викрасти будь-які металеві речі з місць поховання померлих. Прийшовши на кладовище, за допомогою сокири, яку взяв із дому, застосовуючи фізичну силу, він розбив та розібрав чавунну огорожу на місці поховання, як з*ясувалося пізніше, родичів ОСОБА_6 і викрав приблизно 17 чавунних стовпчиків та 30 чавунних секцій. Все викрадене він приховав недалеко від кладовища, а в подальшому за кілька разів продав особам циганської національності, а частину продав на пункт приймання металобрухту. Отримані кошти він витрачав на власні потреби- придбання продуктів харчування, оскільки на той час не мав джерела для існування, бо мав важкий стан здоров*я після отриманої в результаті ДТП травми. Обвинувачений погодився з кількістю та вартістю викраденого, з кваліфікацією вчиненого, розкаявся у скоєному.
Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим, його вина підтверджуєтьсясукупністю безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів.
Протоколом огляду місця події від 20 квітня 2018 року з фототаблицею, з якого вбачається, що під час зазначеної слідчої дії були оглянуті місця поховання на кладовищі по АДРЕСА_2 . Зліва від хвіртки кладовища на відстані 10 метрів по центру кладовища знаходяться місця поховання родичів потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - на яких виявлено розібрану чавунну огорожу, відсутність 17 чавунних стовпчиків та 30 чавунних секцій (ар. с. 51-57).
Протоколом слідчого експерименту від 27 червня 2018 року з фототаблицею, з якого вбачається, що під час зазначеної слідчої дії ОСОБА_5 докладно розповів про обставини вчинення крадіжки металевих виробів з могили родичів потерпілої ОСОБА_6 , продемонстрував послідовність своїх злочинних дій, на місці показав місце розташування могили на території кладовища вул. Сумській в с. Стецьківка Сумського району Сумської області, з якої він в один з днів наприкінці березня початку квітня 2018 року за допомогою сокири та фізичної сили викрав 17 чавунних стовпчиків та 30 чавунних секцій (ар. с. 66-74).
З висновку судово - товарознавчої експертизи Сумського НДЕКЦ МВС України №19/119/11-1/1803е від 22 травня 2018 року вбачається, що вартість викраденого з могили родичів потерпілої ОСОБА_6 майна, а саме 17 чавунних стовпчиків та 30 чавунних секцій, становила 2086 грн.(ар. с. 63-64).
Таким чином, вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена в повному обсязі, підтверджується сукупністю безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, які суд вважає достовірними, належними та допустимими, оскільки вони зібрані у відповідності з положеннями ст.ст. 85, 86 КПК України, тобто в порядку і у спосіб, встановлений кримінально-процесуальним законодавством України і не оспорюються стороною захисту та самим обвинуваченим.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний безпосередньо досліджений в судовому засіданні доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 297 КК України, оскільки він з корисливих мотивів вчинив наругу над могилами померлих родичів потерпілої ОСОБА_6 , завдавши потерпілій шкоди на суму 2086 гривень.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, слід суворо додержуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який в цілому позитивно характеризується (скарг на поведінку обвинуваченого до Стецьківської сільської ради Сумського району не надходило, компрометуючими матеріалами виконком сільської ради не володіє); пом`якшуючі відповідальність обставини свою вину визнав повністю і щиро розкаявся у скоєному, своїми правдивими показаннями як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні сприяв розкриттю злочину і встановленню істини по справі, цивільні позови не заявлені, потерпіла претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, про що зазначила в своїй письмовій заяві.
Як пом`якшуючу відповідальність обвинуваченого обставину, суд враховує і слабкий стан здоров*я самого обвинуваченого, який (згідно висновку судово-психіатричного експерта № 327 від 25 червня 2018 року) може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, однак виявляє ознаки органічного розладу особистості з легким когнітивними розладами( ар.с.85-87).
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в 2017 році ОСОБА_5 внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, рухаючись на велосипеді, був збитий автомобілем та отримав важкі травми голови, зокрема, закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, лінійний переломзводу та основи черепа, перелом кісток обличчя, контузійне вогнище лівої скроневої долі головного мозку тощо( ар.с.79,80,81, 82, 83,84). Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_5 , після отримання зазначених тілесних ушкоджень, він не мав можливості за станом здоров*я працевлаштуватися, на момент вчинення кримінального правопорушення мав скрутне матеріальне становище, не мав постійних джерел для існування, стабільного заробітку, вимушений був погоджуватися на тимчасову і, як правило, низькооплачувану роботу, всі отримувані кошти витрачає на придбання самого необхідного, тому суд вважає встановленим факт вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, що відповідно до п. 5 ст. 66 КК України суд враховує як пом`якшуючу відповідальність обвинуваченого обставину.
Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
З врахуванням зазначених пом`якшуючих відповідальність обставин суд вважає за необхідне призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з положеннями ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, суд
П Р И Г О В О Р И В :
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 3 ст. 297 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Сумського районного суду Сумської області від 17 серпня 2017 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, і остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки 2 місяці.
Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання.
Речові докази, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Сумського РВП ГУНП в Сумській області за адресою: м. Суми, вул. С. Бандери 11, а саме: чавунний стовпчик чорного кольору круглої форми довжиною 50 см повернути законному володільцю - ОСОБА_6 , знявши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 квітня 2018 року; сокиру з дерев`яною ручкою знищити, знявши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 квітня 2018 року.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1