Ухвала
іменем України

12 травня 2020 року
м. Київ

справа № 524/8426/18
провадження № 51-1763 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 липня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 .
Оскаржені судові рішення
1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за частиною 1 статті 119 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено йому покарання на строк 4 роки обмеження волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на його користь 46587,63 грн у рахунок відшкодування матеріальних збитків і 250000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
2. Суд визнав доведеним, що 12 серпня 2018 року близько 03:05 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відпочивали у барі «Барбарис». У приміщенні бару між ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 на ґрунті неприязних відносин сталася сварка. За наполяганням охорони закладу вони вийшли на вулицю, де сварка продовжилась. В певний момент ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 удар ліктем лівої руки по обличчю, від якого потерпілий впав і вдарився тім`яно-потиличною частиною голови об тверду поверхню, отримавши закриту черепно-мозкову травму, від якої ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні.

Вимоги і доводи, наведені в касаційній скарзі
3. У касаційній скарзі потерпілий, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, просить судові рішення щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
4. Свої вимоги мотивує тим, що судами надано невірну оцінку діям засудженого, які на його думку, мали б кваліфікуватись як умисне вбивство або умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

5. Також, він зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій належним чином не оцінили відеозапис з камер спостереження кафе «Барабарис», який ставить під сумнів допустимість показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та засудженого, протоколи слідчого експерименту, висновки експертів, а також висновки судово-медичної експертизи.

6. Він також вважає, що суд першої інстанції не зважив на індивідуальний ступінь тяжкості вчиненого діяння, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, що потягло за собою невиправдану м`якість покарання.

7. Крім того, потерпілий не погоджується з постановленими вироком та ухвалою щодо ОСОБА_5 у частині вирішення цивільного позову.

8. На його думку, апеляційний суд не надав відповідей на усі доводи апеляційної скарги потерпілого. Ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 404, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Оцінка суду
9. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень та інші документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

10. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього ж Кодексу.

11. У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилається, зокрема, на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, разом з тим, дає власну оцінку доказам, наводить доводи, що за своїм змістом стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків судів, викладених у рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження і вважає, що дії засудженого мають кваліфікуватися за іншими статтями кримінального закону.

12. Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 337 КПК судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Як випливає із судових рішень, засуджений обвинувачувався у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 119 КК, і суд визнав доведеним пред`явлене йому обвинувачення. Тому посилання потерпілого на неправильну оцінку судом обставин справи за таких обставин не може бути прийняте до уваги.
13. Доводи касаційної скарги потерпілого про м`якість призначеного засудженому покарання є необґрунтованими. Як убачається з судових рішень, призначаючи засудженому покарання, суд першої інстанції врахував обставини, що пом`якшують покарання, характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу засудженого, його сімейний стан, стан здоров`я та вік.

14. Доводи потерпілого про відсутність таких пом`якшуючих обставин як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину не можна вважати переконливими. Засуджений в суді першої інстанції вину визнавав повністю, давав показання, що узгоджуються з іншими дослідженими в суді доказами. Апеляційний суд врахував і намагання засудженого разом зі свідком ОСОБА_8 привести потерпілого до тями та виклик швидкої медичної допомоги.

15. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення засудженому покарання та не знайшов підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілого. Касаційна скарга не містить переконливих доводів, які би давали підстави вважати, що покарання засудженому призначено з порушенням визначених у законі засад.

16. Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 419 КПК.

17. Також суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції щодо відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди, вважаючи визначений розмір обґрунтованим. У Суду немає підстав ставити під сумнів ці висновки судів попередніх інстанцій.

З огляду на викладене касаційна скарга потерпілого та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПКслід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 липня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3