Справа № 201/2614/20
Провадження № 1-кс/201/1117/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Прокуратури Дніпропетровської області щодо не розгляду клопотання у кримінальному провадженні № 0001544, внесеного в ЄРДР 24 листопада 2017р. за ознаками ч. 2 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Прокуратури Дніпропетровської області щодо не розгляду клопотання у кримінальному провадженні № 0001544, внесеного в ЄРДР 24 листопада 2017р. за ознаками ч. 2 ст. 191 КК України.

В обґрунтування скарги зазначає про те, що 14 лютого 2020 року адвокатом ОСОБА_3 на адресу прокуратури Дніпропетровської області надіслано клопотання в порядку ст. 220 КПК в кримінальному провадженні № 0001544, внесеного в ЄРДР 24 листопада 2017р. за ознаками ч. 2 ст. 191 КК України, яке по теперішній час не розглянуте.

З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, та враховуючи подане адвокатом ОСОБА_5 клопотання про можливість розгляду скарги у її відсутність, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника.

Представник прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд скарги за їх відсутності, окрім того повідомив, що 21 лютого 2020 року постановою прокурора у кримінальному провадженні підслідність кримінального провадження № 0001544 від 24 листопада 2017р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України визначено за Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві. Матеріали вказаного кримінального провадження того ж дня скеровано до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві. Крім того, 28.02.2020р. за вих. №15/2р-20 звернення адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 за належністю направлені до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, про що також було повідомлено адвокату ОСОБА_3 . З огляду на викладене, просив у задоволені скарги відмовити.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Як вбачається з матеріалів скарги 14 лютого 2020 року адвокатом ОСОБА_3 на адресу прокуратури Дніпропетровської області надіслано клопотання в порядку ст. 220 КПК в кримінальному провадженні № 0001544, внесеного в ЄРДР 24 листопада 2017р. за ознаками ч. 2 ст. 191 КК України, яке по теперішній час не розглянуте. 21 лютого 2020 року постановою прокурора у кримінальному провадженні підслідність кримінального провадження № 0001544 від 24 листопада 2017р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України визначено за Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві. Матеріали вказаного кримінального провадження того ж дня скеровано до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України, ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, то, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, правильним є застосування зазначеного права й до розгляду скарг, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Підсудність скарг, які подаються в порядку ст. 303 КПК України, положеннями глави 26 цього Кодексу, («Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування»), не врегульовано взагалі. Частиною першою ст. 306 КПК України лише визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Однак зазначені статті теж не містять вказівок щодо підсудності справ даної категорії.

За таких обставин, при визначенні юрисдикційної невідповідності скарги на дії слідчих та прокурорів, слід застосувувати наступне.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Правила про підсудність випливають із основних засад судочинства, передбачених ст.129 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК, а також засад організації судової влади, окреслених розділом 1 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». Вони безпосередньо ґрунтуються на принципах побудови системи судів загальної юрисдикції, встановлених ч.1 ст.17 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», а саме територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Статтями 32, 218 КПК України визначено порядок місця проведення досудового розслідування та територіальну підсудність. Зокрема, частиною 1 статті 218 КПК України передбачено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 листа Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 05.04.2013 р. №223-559/0/4-13, зазначено, що беручи до уваги, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч.7 ст.100, ч.2 ст.132, ч.1 ст.184, ч.1 ст.192, ч.2 ст.199, ч.1 ст.201, ч.3 ст.244, ч.10 ст.290 КПК), з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч.1 ст.306, ч.3 ст.234 КПК тощо).

Таким чином, застосовуючи аналогію зазначених процесуальних норм, якими унормовані питання підсудності при зверненні слідчих та прокурів до суду із клопотаннями про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, до питання відкриття провадження у скаргах на дії слідчих та прокурорів під час досудового розслідування, які юрисдикційно знаходяться в інших районах, такі скарги мають повертаються заявникам із роз`ясненням права на звернення до суду відповідної юрисдикції.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо її розгляд не підлягає в цьому суді.

Враховуючи що досудове розслідування в кримінальному провадженні проводиться Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтаві, яке знаходиться за адресою: 36014, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Соборності, будинок 37, що за адміністративно-територіальним поділом віднесено до Октябрського районного суду м. Полтави, що територіально не відноситься до юрисдикції Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 не підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська, та підлягає поверненню, що не позбавляє скаржника звернутися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,25,28,303-307 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Прокуратури Дніпропетровської області щодо не розгляду клопотання у кримінальному провадженні № 0001544, внесеного в ЄРДР 24 листопада 2017р. за ознаками ч. 2 ст. 191 КК України повернути заявнику

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді з дотриманням правил територіальної підсудності відповідно до ч.1 ст.32 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1