Справа №573/457/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/158/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 573/457/20 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 13.03.2020, якою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого

застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки підозра є необґрунтованою, час затримання ОСОБА_9 не відповідає фактичним обставинам, повідомлення про підозру вручене після 24 годин, розмір застави є непомірним.

13.03.2020 до Білопільського районного суду Сумської області з клопотанням, погодженим із прокурором Конотопської місцевої прокуратури, звернувся старший слідчий Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області, яке обгрунтував тим, що 10.03.2020 в період часу з 10:00 до 11:45 ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , повторно, за попередньою змовою, проникли у приміщення кв. АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали майно на заявлену суму 10000 грн. 12.03.2020 в період часу з 07:00 до 11:00 ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , повторно, за попередньою змовою, проникли у буд. АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали майно на заявлену суму 739 грн.

10.03.2020 і 12.03.2020 до ЄРДР за № 0000158 внесені відомості про вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК, 12.03.2020 ОСОБА_9 затриманий, а 13.03.2020 йому вручене повідомлення про підозру.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків і вчинити новий злочин, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 13.03.2020 відносно ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави. Своє рішення слідчий суддя умотивувала тим, що повідомлена підозра є обґрунтованою, існують ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків і вчинення нового злочину, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам.

Вислухавши суду-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дійшла правильного висновку про застосування до ОСОБА_9 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотрималася вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясувала і дослідила всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6-ти років, існують реальні ризики того, що останній може перераховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, а також вчинити новий злочин, і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК: протоколами допиту потерпілих, свідків, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, обшуку, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення», а в іншому рішенні від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». При цьому питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому, незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_9 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілих і свідків. При цьому врахування тяжкості злочину у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Ризик вчинення підозрюваним нового злочину також є цілком виправданим, оскільки попередня поведінка останнього дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятися у своїх злочинних діях, про що зокрема може свідчити те, що він неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та знову підозрюється у вчиненні крадіжки, що свідчить про його схильність до заволодіння чужим майном. Також підозрюваний офіційно не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього постійного джерела доходу для існування та об`єктивно свідчить про наявність передумов для продовження злочинної діяльності з метою свого утримання і покращення матеріального становища.

Колегія суддів, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_9 , враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги захисника відносно штучного створення працівниками поліції підстав для затримання ОСОБА_9 , незаконних дій під час проведення обшуків, затримання останнього раніше зазначеного в протоколі часу та повідомлення про підозру після 24 годин з моменту затримання, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки на цьому етапі досудового розслідування не підтверджуються об`єктивними даними, потребують додаткової (окремої) перевірки у передбачений законом спосіб.

Розмір застави визначений слідчим суддею у межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, з урахуванням обставин злочину, майнового та сімейного стану ОСОБА_9 , наявних ризиків, і повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 13.03.2020 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4