печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на наступні обставини.

Слідчими Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000027 від 04.03.2020 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, за процесуального керівництва військової прокуратури Київського гарнізону.

Так, прокурор вказує, що 28.09.2018 ОСОБА_5 укладено контракт про проходження громадянами військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб офіцерського складу строком на п`ять років.

28.09.2018 наказом командувача Національної гвардії України № 154 о/с ОСОБА_5 призначено командиром 3 патрульного взводу 6 патрульної роти 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 , присвоївши первинне військове звання офіцерського складу «молодший лейтенант», уклавши з ним контракт про проходження військової служби строком на п`ять років.

30.09.2019 наказом командувача Національної гвардії України № 175 о/с командиру 3 патрульного взводу 6 патрульної роти 2 патрульного батальйону молодшому лейтенанту ОСОБА_5 присвоєно чергове військове звання лейтенант.

Разом з тим, 24.10.2018 ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов`язаного ОСОБА_6 призвано на строкову військову службу.

25.10.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 215 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та на всі види забезпечення, а 21.06.2019 наказом № 121 солдата ОСОБА_6 призначено на крайню посаду стрільця 1 відділення 1 патрульного взводу 6 патрульної роти 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно із функціональними обов`язками командира патрульного взводу патрульної роти 2 патрульного батальйону військової частини, затвердженими командиром НОМЕР_2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ 21.11.2019, командир патрульного взводу зобов`язаний зокрема виконувати вимоги ст. 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, організовувати підтримання твердого статутного внутрішнього порядку у взводі, періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній перевірці у взводі, за розпорядженням командира роти проводити ранкову фізичну зарядку з ротою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 02.03.2020 № 43 призначено з 03.04.2020 на 04.03.2020 для добового чергування черговими від 2 патрульного батальйону 2 військовослужбовців.

Згідно із графіком службового навантаження офіцерів та військовослужбовців за контрактом 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 на березень 2020 року, затвердженого 25.02.2020 командиром військової частини НОМЕР_1 НГУ, старший лейтенант ОСОБА_7 та лейтенант ОСОБА_5 призначені для добового чергування з 03.03.2020 по 04.03.2020 черговими (по підрозділу) офіцерами 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Відповідно до інструкції чергового по підрозділу, затвердженої 21.02.2020 командиром військової частини НОМЕР_1 НГУ, черговий по підрозділу призначається з числа офіцерів або сержантського (старшинського) складу військовослужбовців за контрактом. Він підпорядковується черговому офіцеру від керівного складу та оперативному черговому частини, а щодо внутрішньої служби в підрозділі командиру підрозділу. Черговому по підрозділу підпорядковується весь особовий склад підрозділу. Черговий по підрозділу відповідає, серед іншого, за здійснення контролю за особовим складом підрозділу, підтримання внутрішнього порядку в підрозділі, стан справ у підрозділі і своєчасне вжиття заходів щодо запобігання правопорушень, виконання заходів згідно із розпорядком дня. Черговий по підрозділу, зокрема, зобов`язаний особисто проводити ранкову фізичну зарядку, тренування (інформаційну годину), у разі виникнення надзвичайних обставин, подій або скоєння злочину в підрозділі негайно прийняти міри щодо їх припинення, та доповісти командиру підрозділу, черговому офіцеру від керівного складу та оперативному черговому частини.

Лейтенант ОСОБА_5 являється начальником для солдата ОСОБА_6 за військовим званням та за посадою, а солдат ОСОБА_6 є підлеглим лейтенанта ОСОБА_5

17.03.2014 Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 (справа № 800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

Таким чином, з 17.03.2014 і по теперішній час в Україні діє особливий період.

Однак, близько 06 год. 27 хв. 04.03.2020 в командира 3 патрульного взводу 6 патрульної роти 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_5 , який перебував черговим (по підрозділу) офіцером 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 , під час проведення ранкової зарядки із особовим складом 2 патрульного батальйону вказаної військової частини на території плацу військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , виникла словесна суперечка із стрільцем 1 відділення 1 патрульного взводу 6 патрульної роти 2 патрульного батальйону солдатом ОСОБА_8 у зв`язку із неналежним виконанням останнім окремих фізичних вправ, у зв`язку із чим в лейтенанта ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на забезпечення виконання солдатом ОСОБА_8 ранкової зарядки шляхом застосування до нього фізичного насильства.

Так, в цей же час та місці, командир 3 патрульного взводу 6 патрульної роти 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_5 , являючись начальником по відношенню до стрільця 1 відділення 1 патрульного взводу 6 патрульної роти 2 патрульного батальйону цієї ж військової частини солдата строкової військової служби ОСОБА_6 за військовим званням та посадою, будучи невдоволеним поведінкою солдата ОСОБА_6 , у зв`язку з висловленням останнім особистого невдоволення необхідністю виконання фізичних вправ і проведення ранкової зарядки, невиконанням ОСОБА_6 усного окремого наказу щодо належного виконання фізичних вправ, підійшов спереду до солдата ОСОБА_6 , який знаходився по центру третьої шеренги вишикуваного підрозділу у положенні стоячи та у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 32, 49, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та своїх службових обов`язків, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перевищуючи свої службові повноваження, наніс солдату ОСОБА_6 один удар долонею правої руки у ліву щоку та один удар долонею лівої руки у праву щоку, від чого ОСОБА_6 відчув фізичний біль.

Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи у цей же час у цьому ж місці, ОСОБА_5 , не отримавши очікуваного ефекту від попередньо нанесених солдату ОСОБА_6 ударів, тримаючи лівою рукою за верхню частину правої руки вище ліктьового суглоба та підштовхнувши долонею лівої руки солдата ОСОБА_6 у його праве плече, відвів останнього за мікроавтобус марки «ГАЗ», розташованого на території плацу, позаду вишикуваного у три шеренги особового складу 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 , де солдат ОСОБА_6 та лейтенант ОСОБА_5 зупинились між мікроавтобусом марки «ГАЗ» та бетонною стіною, що обмежує межі плацу військової частини, на відстані приблизно 35-40 сантиметрів обличчям один до одного, де лейтенант ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 32, 49, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та своїх службових обов`язків, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перевищуючи свої службові повноваження, наніс підлеглому солдату ОСОБА_6 два удари ребром кулака по центру лоба, від чого ОСОБА_6 відчув фізичний біль.

Надалі, солдат ОСОБА_6 повернувся до свого місця у строю, а лейтенант ОСОБА_5 встав перед строєм та продовжив проводити фізичну зарядку.

У подальшому, лейтенант ОСОБА_5 , з метою досягнення додаткової дієвості свої злочинної мети, спрямованої на забезпечення виконання ОСОБА_6 вправ ранкової зарядки шляхом застосування насильства, у той же час, у цьому ж місці, окремо наказав ОСОБА_6 прийняти упор лежачи для виконання віджимань від землі у кількості 50 раз, після чого будучи невдоволеним висловленою останнім неспроможністю виконання фізичної вправи, підійшов до ОСОБА_6 , який перебував в упорі лежачи від землі, зупинився зліва від нього та встав на відстані приблизно 40 сантиметрів, перпендикулярно до нього, навпроти живота ОСОБА_6 і у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 32, 49, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та своїх службових обов`язків, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перевищуючи свої службові повноваження наніс останньому з невеликого розмаху один удар правою ногою у ліву частину черевної порожнини, від чого ОСОБА_6 відчув сильний фізичний біль.

На думку прокурора, ОСОБА_5 підозрюється у застосуванні насильства щодо підлеглого, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

21.02.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Прокурор зазначає, що існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор підтримав внесене клопотання, посилаючись на його обґрунтованість та необхідність у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вказавши на те, що клопотання не містить виклад обставин, які б свідчили про наявність ризиків визначених ст. 177 КПК України, необґрунтованості пред`явленої підозри, що в сукупності слугує підставами відмови у задоволенні клопотання.

Підозрюваний у кримінальному проваджені у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення підозрюваного, його захисника, прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.

Основні доводи внесеного стороною кримінального провадження клопотання зводяться до наявності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , а наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Між тим, долучені до матеріалів клопотання, вказують на можливу подію складу інкримінованого злочину, про те вони в собі не містять даних на підтвердження ризиків задекларованих в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, прокурором не наведено обставин та не надано доказів того, що підозрюваний має намір переховуватись від органу досудового розслідування та суду або вчиняє будь-які дії для цього, може впливати на хід кримінального провадження незаконними діями, натомість у судовому засіданні підозрюваний зазначив, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду він не має, будь яким чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування не буде, а відтак приходжу до висновку, що заявлені ризики стороною обвинувачення не містять доказового обґрунтування.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що виключних обставин для тримання ОСОБА_5 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати підставами для тримання підозрюваного під вартою.

Враховуючи те, що прокурор не довів суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування з свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 19.06.2020.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування з свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1