Справа № 487/2063/19
Провадження № 1-кс/487/1657/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000158 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст. 191 КК України про накладення арешту на майно

ВСТАНОВИВ:
04.03.2020 року слідчий Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, із забороною його відчуження та розпорядження на транспортний засіб марки УАЗ 31519, кузов № НОМЕР_1 , 2000 року виробництва, д.н.з. НОМЕР_2 , транспортний засіб марки ВАЗ 2121, кузов № НОМЕР_3 , 1981 року виробництва, д.н.з. НОМЕР_4 який належить ОСОБА_6 з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що Третім слідчим відділом СУ ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000158, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи службовою особою державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор», яка відповідно до Положення виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно - господарські обов`язки, зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньої змови з ОСОБА_7 здійснив розтрату бюджетних грошових коштів на користь ОСОБА_7 на загальну суму, відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи №39/30 від 30.07.2019, в 166 790,64 гривень, які були зайво перераховані ФОП « ОСОБА_7 » за виконання робіт по об`єкту «Капітальний ремонту системи водовідведення спеціального корпусу №1 ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» відповідно до договору підряду № 260-Г від 20.12.2018, чим спричинив матеріальних збитків державному бюджету в особі ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Під час досудового розслідування ОСОБА_6 22.01.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 191 КК України за фактом розтрати чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїми службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» завдано шкоду у розмірі в 166 790,64 гривень, яка підлягає відшкодуванню.

В ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_6 на праві приватної власності перебуває транспортний засіб марки УАЗ 31519, кузов № НОМЕР_1 , 2000 року виробництва, д.н.з. НОМЕР_2 та транспортний засіб марки ВАЗ 2121, кузов № НОМЕР_3 , 1981 року виробництва, д.н.з. НОМЕР_4 .

Накладення арешту на транспортні засоби, які належать ОСОБА_6 забезпечить відшкодування шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою забезпечення завдань кримінального провадження, з метою недопущення зникнення, втрати або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, просив накласти арешт на вказані вище речі.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без повідомлення власника майна.

В судовому засіданні слідчий та прокурор вимоги клопотання підтримали просили про задоволення.

Вислухавши пояснення слідчого, прокурора дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, вислухавши пояснення слідчого, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Третім слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000158 від 06.03.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. З ст. 191 КК України

Так, згідно Наказу в.о. Державного секретаря, керівника Секретаріату Державного секретаря Міністерства юстиції України №2107/к від 04.06.2018 покладено з 05 червня 2018 року виконання обов`язків начальника державної установи «Кропивницька установа виконання покарань № 14 на ОСОБА_6 , оперуповноваженого оперативного відділу цієї ж установи.

Таким чином, ОСОБА_6 , виконуючи обов`язки начальника державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» обіймав посаду в державній установі, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій за спеціальним повноваженням та відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою.

Окрім того, в ході досудового розслідування встановлено, що 20.12.2018 року між Кіровоградською обласною державною адміністрацією в особі голови обласної державної адміністрації ОСОБА_8 та Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» в особі виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» ОСОБА_6 укладено угоду про передачу у 2018 році коштів у вигляді субвенції з обласного бюджету Кіровоградської області державному бюджету на виконання програм соціально-економічного розвитку регіонів у сумі 300 тисяч гривень для Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» на виконання заходів комплексної програми профілактики злочинності у Кіровоградській області на 2016-2020 роки, а саме: на капітальний ремонт системи водовідведення спеціального корпусу №1. Відповідно до вказаної угоди, отримувач субвенції зобов`язаний забезпечити цільове, своєчасне та ефективне використання коштів субвенції.

В подальшому, з метою цільового використання коштів субвенції, 20.12.2018 виконувач обов`язків начальника ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» ОСОБА_6 уклав договір підряду №Г-260 від 20.12.2018 з підрядником ФОП ОСОБА_7 (свідоцтво про державну реєстрацію №498126) в особі ОСОБА_7 , відповідно до якого «Підрядник» зобов`язується у 2018 році виконати «Замовнику» роботи згідно кошторисної документації щодо здійснення капітального ремонту системи водовідведення спеціального корпусу № 1 ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», а «Замовник» повинен прийняти та оплатити такі роботи у порядку та на умовах визначених у договорі №260-г.

Предметом вказаного договору визначено виконання підрядником робіт по об`єкту: Капітальний ремонт системи водовідведення спеціального корпусу №1 по вул. Куроп`ятникова, 50-Б м. Кропивницький.

Згідно з п. 3.1. договору вартість виконання робіт складає 275 934,00 грн. (Двісті сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири гривні 00 копійок).

Умовами вищевказаного договору передбачено, що замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання виконати на свій ризик, своїми силами і засобами роботи з реконструкції об`єкта відповідно до проектно-кошторисної документації і здати закінчені роботи по об`єкту у встановлений договором строк, а замовник бере на себе зобов`язання здійснити технічний нагляд протягом строку ремонту об`єкту в порядку, встановленому законодавством, прийняти виконану роботу та оплатити її.

В ході укладання вказаного договору, у виконуючого обов`язки начальника державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» ОСОБА_6 на думку органу досудового розслідування виник умисел на розтрату коштів обласного бюджету, переданих в якості субвенції державному бюджету. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 вступив у попередню змову з представником підрядної організації ОСОБА_7 з метою спільного вчинення злочину.

Відповідно до наказу ФОП ОСОБА_7 №5 від 20.12.2018 ОСОБА_7 призначений відповідальним виконавцем за виконання робіт на об`єкті: Капітальний ремонт системи водовідведення спеціального корпусу №1 по вул. Куроп`ятникова, 50-Б.

Відповідно до звітної документації представленій у вигляді актів форми КБ-2 за грудень 2018 загальна вартість виконаних будівельних робіт по об`єкту «Капітальний ремонту системи водовідведення спеціального корпусу №1 ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» становить 275 934,00 грн.

Згідно платіжного доручення № 1 від 22.12.2018 ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» перерахувала на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_7 грошові кошти державного бюджету загальною сумою 275 934,00 грн.

Проведеною в ході досудового розслідування комплексною судовою будівельно-технічною та економічною експертизою №39/30 від 30.07.2019, в встановлено, що вартість фактично виконаних будівельних робіт по об`єкту «Капітальний ремонту системи водовідведення спеціального корпусу №1 ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» по договору № Г-260 від 20.12.2018 року не відповідає вартості зазначеній у звітній документації (форми КБ-2в), а саме фактична вартість виконаних будівельних робіт становить 109 143,36 грн., тобто на 166 790,64 гривень менше ніж зазначено у звітній документації.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в тому, що будучи службовою особою державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор», яка відповідно до Положення виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно- господарські обов`язки, зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньої змови з ОСОБА_7 здійснив розтрату бюджетних грошових коштів на користь ОСОБА_7 на загальну суму, відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи №39/30 від 30.07.2019, в 166 790,64 гривень, які були зайво перераховані ФОП « ОСОБА_7 » за виконання робіт по об`єкту «Капітальний ремонту системи водовідведення спеціального корпусу №1 ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» відповідно до договору підряду № 260-Г від 20.12.2018, чим спричинив матеріальних збитків державному бюджету в особі ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Під час досудового розслідування ОСОБА_6 22.01.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 191 КК України за фактом розтрати чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїми службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Внаслідок вчинення можливого кримінального правопорушення ОСОБА_6 ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» завдано шкоду у розмірі в 166 790,64 гривень, яка підлягає відшкодуванню.

В ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_6 на праві приватної власності перебуває транспортний засіб марки УАЗ 31519, кузов № НОМЕР_1 , 2000 року виробництва, д.н.з. НОМЕР_2 та транспортний засіб марки ВАЗ 2121, кузов № НОМЕР_3 , 1981 року виробництва, д.н.з. НОМЕР_4 .

Таким чином, на думку слідчого та прокурора, накладення арешту на транспортні засоби, які належать ОСОБА_6 забезпечать відшкодування шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

- збереження речових доказів;

- спеціальної конфіскації;

- конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

- відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим, положеннями ст.173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі: обвинувального вироку суду; ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

Положеннями ст. 96-2 КК України, передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Таким чином, приймаючи до уваги, що санкції статті 1 ст.366, ч.3 ст. 191 КК України, за якою ОСОБА_6 повідомлено про підозру, не передбачають конфіскації майна, доказів подання цивільного позову в рамках кримінального провадження стороною обвинувачення не надано, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки є необґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000158 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст. 191 КК України про накладення арешту на майно - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1