Провадження № 11-кп/4820/402/20
Категорія : ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор № 29» матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2019 року за № 0002280 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2020 року, -
в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою продовжено строк тримання під вартою по 12 червня 2020 року включно щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, із середньою освітою, на утриманні малолітніх дітей не має, працюючого слюсарем АВР у МКП «Хмельницькводоканал», зареєстрованого та мешканця за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 04.08.2005 року за ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 152, п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 296 ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі.
Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд мотивував своє рішення тим, що розгляд справи ще не закінчено, ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, ні один із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, окрім запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Непогоджуючись з ухвалою, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, а саме домашній арешт.

Вказує, що при продовженні запобіжного заходу не було враховано характеристики з місця проживання, поліції, роботи, а також те, що він має сім`ю, хвору матір, постійне місце проживання та роботи.

Також, обвинувачений зазначає, що хворіє на психічну хворобу, втрачає зір, що перешкоджає його подальшому перебуванню в слідчому ізоляторі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення такої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Виходячи з вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має розцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора в повній мірі дотримався цих вимог закону.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, судовий розгляд даного кримінального провадження до закінчення строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою завершити неможливо, підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу відсутні, ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу останньому, продовжують існувати.
Наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.

При вирішенні ж питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції правильно врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимий за злочини проти життя та здоров`я особи та за злочини проти власності. У справі не з`ясовані всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, не допитані всі потерпілі та свідки, а відтак, обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчиняти кримінальні правопорушення, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тому, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Наявність ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.
Твердження обвинуваченого про те, що при продовженні запобіжного заходу не було враховано характеристики з місця проживання, поліції, роботи, а також те, що він має сім`ю, хвору матір, постійне місце проживання та роботи, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки зазначені обставини не є безперечними підставами для обрання йому іншого, більш м`якого запобіжного заходу.
При прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу, суд першої інстанції повинен в сукупності оцінити наявність усіх ризиків та обставин, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України. Як вбачається з оскаржуваної ухвали, такі обставини та ризики були проаналізовані судом першої інстанції в повному обсязі, що і дало можливість прийняти обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Посилання обвинуваченого на те, що він хворіє на психічну хворобу, втрачає зір, що перешкоджає його подальшому перебуванню в слідчому ізоляторі, апеляційний суд не бере до уваги, виходячи з наступного.
Так, відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, цей Порядок визначає взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.
Згідно п. 2.3. Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.
Відповідно до п.п. 2.6., 2.7. Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Враховуючи вищевказані положення, особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я, а тому перешкоди для лікування ОСОБА_7 в разі його захворювання - відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2020 року про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк по 12 червня 2020 року включно залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4