Справа № 175/1389/18
Провадження № 1-кп/175/97/18
Ухвала

Іменем України

06 лютого 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
а також потерпілого ОСОБА_5 і його
представника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0002195 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , з середньою технічною освітою, одруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акта від 19 квітня 2018 року, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 26 листопада 2017 року приблизно о 10.00 годині він разом із донькою ОСОБА_8 установлював тимчасовий паркан за місцем свого проживання на території домоволодіння АДРЕСА_1 . В цей час до них підійшов ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який почав висловлювати обурення щодо встановлення паркану з боку сусідів. Унаслідок цих подій між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на території домоволодіння АДРЕСА_2 виникла сутичка, під час якої ОСОБА_11 з метою припинення протиправних дій ОСОБА_10 почав відштовхувати від себе остання, від чого ОСОБА_10 впала на спину.

Побачивши цю ситуацію, у обвинуваченого раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , реалізуючи який він, тримаючи в правій руці невстановлений органом досудового розслідування предмет, проник на територію домоволодіння потерпілого, де, стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_13 , у двору будинку АДРЕСА_2 умисно наніс потерпілому не менше шести ударів цим предметом по тильній поверхні лівої кисті та ногами по лівому гомілково-ступеневому суглобу.

Унаслідок умисних дій ОСОБА_14 потерпілому ОСОБА_12 , згідно висновку судовомедичного експерта № 4325е від 26 грудня 2017 року, спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця по зовнішній поверхні лівого гомілково-ступеневого з переходом частково на тильну поверхню лівої стопи, восьми саден по тильній поверхні лівої кисті в проекції голівки 2-ї та 3-ї п`ясних кісток і проксимальних фаланг 2-го та 3-го пальців, по передній поверхні лівої гомілки у верхній та середній третинах, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Ці дії ОСОБА_14 , які виразилися у спричиненні потерпілому ОСОБА_12 умисного легкого тілесного ушкодження, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

На стадії виконання вимог ст.363 КПК України до канцелярії суду від сторони захисту надійшла письмова заява від 15 січня 2020 року про звільнення ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 , який обізнаний з правовими наслідками застосування ч.1 ст.49 КК України, підтримав заяву і просив закрити провадження по справі.

Захисник ОСОБА_15 просив розглянути та задовольнити вказану заяву без його участі.

Прокурор, представник потерпілого та потерпілий не заперечували проти закриття кримінального провадження.

Обсудивши заяву в нарадчій кімнаті, суд дійшов до наступного.

За приписом частини 4 статті 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з положенням п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 2 статті 12 КК України передбачено, що злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з того, що з дня вчинення ОСОБА_16 інкримінованого йому злочину, за який передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року, тобто який відповідно до ч.2 ст.12 КК України віднесений до категорії злочинів невеликої тяжкості, - минуло понад два роки, заява сторони захисту підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.49 КК України, а за приписом вказаної статті кримінального закону і п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що є обов`язковим видом звільнення.

При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується.

Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що лише при ухвалені обвинувального вироку, постановлені ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Враховуючи, що по кримінальному провадженню не ухвалюється обвинувальний вирок і з огляду на вимоги ч.1 ст.129 КПК України, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_13 до ОСОБА_14 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд залишає без розгляду. З таким позовом потерпілий вправі звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Витрати на залучення експертів і речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.129, 284, 286, 363, 369 КПК України, суд
ухвалив:

Заяву захисника ОСОБА_15 і обвинуваченого ОСОБА_4 від 15 січня 2020 року - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши відносно нього кримінальне провадження № 0002195.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1