Справа № 446/326/18
УХВАЛА

28.02.2020 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2
з участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 представників потерпілого: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 сторони захисту адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
У судовому засіданні захисник заявив клопотання про скасування арешту майна ФОП ОСОБА_7 , а саме радіоприймача марки «Nano Bridge M5» ІС 6545-М5D серійний номер НОМЕР_1 , який був накладений ухвалою слідчого-судді Шевченківського районного суду м.Львова від 11.05.2017 року. Зазначив, що на підставі згаданої ухвали вилучені в ході обшуку радіоприймачі накладено арешт. На виконання ухвали слідчого-судді Шевченківського районного суду м.Львова від 22.05.2017 року ФОН ОСОБА_7 було надано доступ до житла, в ході якого експертом отримано доступ до інформації, що міститься у вказаному радіоприймачі марки «Nano Bridge M5» ІС 6545-М5D серійний номер 1251КDC9FDBEC92 DD та останнім проведено відповідну експертизу щодо можливості створення вищевказаним радіоприймачем радіозавод. Разом з тим, згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він незаконно використовував раніше встановлену ним по вул.Сагайдачного, 13 в смт.Добротвір базову станцію передавання даних з широкосмуговим радіо доступом «Mikro Tik» моделі «Omnitik» серійний номер 2ВDВ0104D027/128, яка порушувала роботу інших радіо електронних пристроїв, які належать ТОВ ВКФ «Радіо сервіс» та знаходячилась за адресою на будинку АДРЕСА_1 , що призвело до спотворення процесу обробки інформації. Таким чином незаконне використання базової станції передавання даних з широкосмуговим радіо доступом «Nano Bridge M5» ІС 6545-М5D серійний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 не інкримінується. ОСОБА_7 являється фізичною особою підприємцем та здійснює діяльність в сфері надання послуг з технічного обслуговування і експлуатації телемереж (телекомунікаційних мереж), надаючи послуги по інформаційному обслуговуванню та послуги доступу до мережі Інтернет по власній локальній оптоволоконній кабельній мережі, що в смт.Добротвір Кам`янка-Бузького району Львівської області, яка належить йому на праві власності і не може здійснювати підприємницьку діяльність у зв`язку вилученим та арештованим у нього майном, яке не має відношення до даного кримінального провадження.
Прокурор та представники потерпілого заперечили у задоволення клопотання, оскільки вважають, що даний речовий доказ безпосередньо стосується пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення. Просять у задоволенні клопотання відмовити.
Суд, заслухавши думку учасників розгляду, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
З ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 11.05.2017року вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що майно використовувалось як предмет вчинення кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, є речовими доказами у кримінальному провадженні в розумінні ст.98 КПК України, а арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.
Також, зі змісту ухвали вбачається, що слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.
При цьому, як вбачається з клопотання таке не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розгляду справи вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 11.05.2017 року, якою накладено арешт на майно, що дає суду підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Так, на час розгляду судом клопотання про скасування арешту майна, обставини, якими обґрунтовувався арешт не перестали існувати, а необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не відпала, крім того оцінка досліджених судом доказів можлива лише у ході прийняття судом остаточного рішення по справі, а тому задоволення клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-174, 350,372, 392 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна ФОП ОСОБА_7 , а саме радіоприймача марки «Nano Bridge M5» ІС 6545-М5D серійний номер НОМЕР_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

Оригінал ухвали.