Справа № 496/3961/18
Провадження № 1-кп/496/138/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Біляївський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця: м. Красні Окни, Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше судимого 14.11.2016 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 2 роки у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального Кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що ОСОБА_7 в ніч з 08.03.2018 року на 09.03.2018 року, близько 02:00 години 09.03.2018 року, маючи вільний доступ до території та усіх приміщень фермерського господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де працював по найму, та реалізуючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, помітив в приміщенні господарської будівлі (кочегарки), бензопилу марки «PARTNER 400» чорного кольору, яку визначив об`єктом свого злочинного посягання. Після чого, ОСОБА_7 , переконавшись в таємності своїх злочинних дій, та реалізуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав бензопилу марки «PARTNER 400» чорного кольору, вартістю 1033,33 грн., яка належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 своїми діями, а саме: взявши в руки вказану бензопилу та перенісши викрадене за місцем свого мешкання, сховавши бензопилу від потерпілого та сторонніх осіб, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1033,33 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочіну передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та встановлені при судовому розгляді, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування. У вчиненому розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Будучи допитаним у судовому засіданні, потерпілий зазначив, що в нього на роботі була його бензопила, яка знаходилась в господарському приміщенні, в 2018 році в неробочий час, він охороняв підприємство на якому він працює та раніше працював обвинувачений, але останнього потім звільнили. В ніч коли було здійснено крадіжку бензопили на підприємство приходив лише ОСОБА_7 , який стукав потерпілому у двері, але останній йому не відкрив, так як не можна заходити стороннім особам в приміщення в якому знаходився потерпілий. Обвинуваченого з бензопилою потерпілий не бачив. Також потерпілий зазначив, що ОСОБА_7 нічого не говорив йому про те, що він хоче взяти бензопилу та що йому потрібно попиляти дрова. Обвинувачений повернув бензопилу потерпілому, тому потерпілий не має претензій до обвинуваченого.
В останнє судове засідання потерпілий не з`явився, але в матеріалах справи наявна від нього заява в якій він просить кримінальне провадження розглядати без його участі.
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав доцільним дослідити письмові докази, щодо обставин справи з метою підтвердження вини обвинуваченого обставинами справи.

Також вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами:

-висновком експерта № 231 Е від 11.09.2018 року,

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.03.2018 року,

-заявою від ОСОБА_7 від 09.03.2018 року,

-протоколом огляду місця події від 09.03.2018 року,

-заявою ОСОБА_9 від 09.03.2018 року,

-фотоілюстрацією з огляду місця пригоди від 09.03.2018 року,

-протоколом виконання ухвали про арешт майна від 02.04.2018 року,

-товарним чеком від 14 березня 2018 року,

-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.05.2018 року,

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2018 року,

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.09.2018 року,

-протоколом огляду від 09.03.2018 року,

-розпискою ОСОБА_8 ,

-клопотанням про надання дозволу на огляд приміщення,

-ухвалою Біляївського районного суду Одеської області справа № 496/898/18 провадження № 1-кс/496/357/18.

Дії обвинувачуваного ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 передбачена ст. 66 КК України, являється щире каяття.

Обставин, які обтяжує покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не становлено.

Орган пробації в досудовій доповіді зазначив, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.
На думку Біляївського МРВ пробації застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Обираючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому, по місцю проживання характеризується позитивно, також суд враховує той факт, що ОСОБА_7 раніше судимий, судимість не знята і не погашена, на шлях виправлення не встав, належних висновків для себе не зробив та в період іспитового строку скоїв інший злочин.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, зазначені вище, а також наведені вище характеризуючи данні обвинуваченого суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та необхідно призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання ОСОБА_7 повинно бути призначено за правилами ст.ст. 71, 72 КК України, оскільки ОСОБА_7 скоїв новий злочин до відбуття покарання, яке було призначено вироком Приморського районного суду м. Одеса від 14.11.2016 року із застосуванням ст. 70 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання строком на 2 роки.

Заходи забезпечення кримінального провадження скасувати.

Долю речових доказів по справі вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення експертиз становлять 858,00 грн. та підлягають стягненню з обвинуваченого.
Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 374, 392, 393 КПК України, ст. ст. 65, 66, ч. 2 ст. 185 КК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеса від 14.11.2016 року, і остаточно призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили, залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відраховувати з моменту фактичного затримання, а саме з 12 серпня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, а саме на проведення судових експертиз у сумі 858,00 гривень.
Арешт майна накладений ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 21 березня 2018 року у справі № 496/898/18 провадження № 1-кс/496/353/18 скасувати.

Речові доказ по справі: бензопилу «PARTNER 400», чорного кольору, яку вилучено під час огляду місця події 09.03.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 повернути за належністю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1