Справа № 204/149/18
Провадження № 1-кп/204/76/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2020 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
представника потерпілого: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого: ОСОБА_9 ,
обвинуваченого: ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Овруч Житомирської області, громадянина України, який має професійну технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до змісту обвинувального акту, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_10 у листопаді 2017 року вчинили умисне кримінальне правопорушення проти власності.
Так, 13 листопада 2017 року ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 у невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи в невстановленому в ході досудового розслідування місці, вступили у попередню змову на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, визначивши ролі кожного у вчиненні кримінального правопорушення.
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, близько 02:00 годин 13 листопада 2017 року ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 , приїхали на автомобілі марки «Шевроле» Авео д.н.з. НОМЕР_1 до колодязю телефонної комунікації, який розташований біля будинку №73 по вул. Володимира Антоновича у м. Дніпро у якому розташована кабельна продукція, яка належить потерпілому ПрАТ «Фарлеп-Інвест», визначивши майно, що перебуває в приміщенні вказаного колодязя телефонної комунікації, як предмет свого злочинного посягання.
Однак розпорядитися майном та довести свій злочинний умисел до кінця не вдалося, з причин, які не залежали від їх волі, оскільки телефонний кабель марки ТПП 400*2*04 з шахти колодязя телефонної комунікації не діставався через те, що був міцно закріплений. Після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 від`їхали на автомобілі до будинку №75 по вул. Володимира Антоновича м. Дніпро, де були затримані працівниками патрульної поліції. Таким чином діючи умисно, з корисливих спонукань, таємно за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_10 та ОСОБА_9 здійснили незакінчений замах на викрадення чужого майна.
За вказаним обвинуваченням діям ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надана правова кваліфікація за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
На переконання суду, в результаті дослідження, аналізу та оцінки всіх перевірених судом доказів, вищевказане обвинувачення не знайшло свого підтвердження, за таких підстав.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За ч.2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно з положеннями ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, зо передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
В статті 25 КПК України зазначено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, вжити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ст.9 КПК України.
Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема :1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2)винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
За статтею 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому йому злочині за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України не визнав, зазначивши, що вказаний злочин він не вчинював та пояснив суду, що ОСОБА_10 знає приблизно два роки, вони товаришують. ОСОБА_10 працює в АТП на вул.Войцеховича в м.Дніпро, де є автомийка. 13 листопада 2017 року, ОСОБА_9 приблизно о 00.00 00.30 год. зателефонував своєму товаришу ОСОБА_10 і домовився з ним про те, що заїде до нього на роботу в АТП щоб безоплатно помити машину. Приїхавши на мийку, виявилося, що мийка чомусь не працює, робочі вже пішли. ОСОБА_10 повідомив, що поблизу, внизу вул.Робоча є ще інша автомийка, яка працює цілодобово. Вони поїхали на ту автомийку. Перед тим, як заїхати на мийку, зупинилися неподалік, вийшли з машини щоб покурити. Несподівано, в цей же час до них під`їхала патрульна машина. До них підійшов поліцейській, представився, інші поліцейські не представлялися. Один поліцейський сів в машину, потім відкрив багажник і почав проводити огляд автомобіля без його дозволу. При цьому поліцейський пояснив, що вони приїхали на виклик, що щось трапилося. Потім під`їхали ще два автомобілі патрульної поліції і якісь люди на автомобілі Мерседес, які почали кричати на них. В ході огляду автомобіля, в багажнику під покришкою, працівники поліції знайшли запаску та трос для буксировки з крюками по боках, який є у кожного водія. Поліцейські сказали, що їх затримують і повезли до Чечелівського ВП. При цьому ніяких протоколів працівники поліції не складали. Автомийка на яку вони приїхали знаходилася внизу праворуч за кіоском по вул.Робоча в м.Дніпро. Вони зупинилися на автомобілі поруч із мойкою. Поліцейські, які приїжджали їм нічого особо не пояснювали, а відразу ж почали оглядати автомобіль. Він в той момент був одягнутий в джинси, чорну кожану куртку, на ногах були туфлі. Згоду на огляд його автомобіля ніхто з поліцейських в нього не питав. Як саме поліцейські проводили огляд, він не бачив, оскільки їх було чоловік 15, що вони там робили біля машини, він не бачив. Документи поліцейські ніякі не складали. Коли їх повезли до Чечелівського ВП, то їх автомобіль залишався на місці. До райвідділу їх везли у кайданках, при цьому не повідомляли причини їх затримання. Автомобіль Шевроле належить батьку ОСОБА_9 , який купив його, але повністю ще не переоформили документально. Тобто автомобіль належить третій особі. ОСОБА_9 отримав водійське посвідчення, але на даний час воно в нього вилучене. Також, ОСОБА_9 повідомив, що коли приїхали поліцейські, то відразу попросили документи, що посвідчують особу, він надав їм паспорт, який був при ньому. На автомобіль документи не вимагали, тільки запитали, кому він належить. ОСОБА_9 відповів, що йому. Техпаспорт на автомобіль знаходиться у батька. Автомобіль Шевроле вилучений і знаходиться в райвідділі, документи про вилучення йому були надані пізніше. Як автомобіль опинився в райвідділ, він не знає. Коли вони приїхали на автомийку, то автомобілем керував ОСОБА_9 . Як виглядав люк, він не бачив, бо до нього взагалі не підходив, працівники поліції також його до люку не підводили.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в інкримінованому йому злочині за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України не визнав,зазначивши, що вказаний злочин він не вчинював та суду пояснив, що з ОСОБА_9 знайомий протягом двох років, вони товаришують. 13 листопад 2017 року приблизно о 00.30 год, коли він знаходився на роботі в АТП на вул.Войцеховича, йому зателефонував ОСОБА_9 і сказав, що заїде до нього на автомийку, щоб помити машину, він погодився. Приїхавши, виявилося, що автомийка не працює у зв`язку із якимись проблемами з водою. Тоді, ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_9 проїхати на іншу автомийку, яка знаходиться неподалік на вул.Робоча, внизу. Вони приїхали на вказану мийку, вона працювала, оскільки вивіска світилася. Вони, зупинилися неподалік від автомийки, вийшли на вулицю щоб сходити в туалет та покурити. Коли вони вже курили, в цей же час несподівано приїхала патрульна машина, потім ще два екіпажі. Єдине, що пояснили працівники поліції, що був якісь виклик, щось сталося, тому вони приїхали на це місце. Поліцейські запитали, чи є в них документи, кому належить автомобіль. В нього документів не було. Поліцейські обшукали автомобіль. Потім прихала опер- група, на нього та ОСОБА_9 одягли кайданки і повезли до Чечелівського ВП, при цьому нічого не пояснюючи. Автомобіль Шевроле залишався на місці. Під час обшуку автомобіля свідків не було. Під час обшуку автомобіля, поліцейські виявили в багажнику запаску та буксировочний трос. Це був металевий трос з двома гачками з обох кінців, поліцейські самі його оглядали, їх не допускали. В той момент він був одягнутий у робочий одяг, старі штани та безрукавку, одяг був брудний, його необхідно було випрати. ОСОБА_10 також повідомив, що автомийка знаходиться біля кіоску. Коли вони під`їхали, то було видно, що мийка працює, вона світилася. На вулиці було темно. Причини, чого їх везуть до райвідділу, працівники поліції не говорили. Вони нічого не підписували і в них нічого не вилучалося. В їх присутності ніякі документи працівники поліції не складали. В Чечелівському ВП їх посадили в кабінет і сказали чекати на слідчого. Захисника не пропонували, родичам дзвонити не дозволяли, пояснення не відбирали. Першою слідчою дією було впізнання, коли приїхав якісь свідок. Потім їм щось давали підписати, це також було без присутності адвоката. Після чого, їх водили з одного кабінету до іншого, забрали телефони, щоб вони нікому не дзвонили. Як виглядав люк, він не бачив, бо до нього взагалі не підходив, працівники поліції також його до люку не підводили.
Суд констатує, що у судовому засіданні сторонам було забезпечено дотримання передбаченого ст. 22 КПК України права, щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості.
Під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження сторона обвинувачення посилалася на наступні докази вини обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, сторона обвинувачення покладається на фактичні дані, які дослідженні судом безпосередньо у судовому засіданні, та підтверджуються показами допитаних в судовому засіданні представників потерпілого та свідків.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до вимог ст.337 КПК України.
Так, допитаний у судовому засіданні :
-представник потерпілого ПрАТ «Фарлеп-Інвест» ОСОБА_7 , надав покази, відповідно до яких, він з обвинуваченими не знайомий і раніше їх не бачив. Він працює менеджером по безпеці в ПрАТ «Фарлеп-Інвест» з 2009 року, на підставі довіреності, виданої генеральним директором підприємства, здійснює представництво інтересів вказаного підприємства. Точний час та дату він вже не пам`ятає, в осини 2017 року, вранці, приблизно о 08.00 год. йому зателефонували працівники поліції і повідомили про вчинення злочину, а також що злочинців затримано з автомобілем, тому є необхідність приїхати на місце події і розібратися в даній ситуації. Він приїхав за адресою: вул.Свердлова , 73в м.Дніпро і побачив, що до крупного кабелю марки ТПП400 на 2х0,4, прив`язаний металевий трос з крючком. Даний кабель був демонтований на декілька метрів із каналів та каналізації. Вночі він на місце не виїжджав. Трос був металевий, приблизно 2 метри довжиною, мабуть буксувальний, прив`язаний до кабелю, як удавка. Автомобіля на місці біля тросу та кабелю не було. Кабель був прив`язаний до тросу і сторчав з колодязя, довжина кабелю приблизно 3 м. На даному колодязі знаходився дерев`яний піддон, металевої кришки не було. На місце він приїхав разом із працівником підприємства - ОСОБА_8 , а також приїхали працівники Чечелівського ВП. Патрульних на момент їх приїзду на місці не було. Після того, як вони оглянули місце, приїхала спеціальна бригада, яка демонтувала кабель з метою утилізації, оскільки він для подальшої експлуатації не придатний. Відрізаний фрагмент кабелю з тросом, після того, як зробили зріз, вони передали поліції. Коли вони його відрізали, то кабель був прив`язаний до тросу. Кабель маркірований, належать компанії ПрАТ «Фарлеп-Інвест», на якій правовій підставі кабель належить їх компанії, він не знає. Колодязь для проходження кабелю, належить ПАТ «Укртелеком», а їх компанія ПрАТ «Фарлеп-Інвест» використовує колодязь на підставі договорів оренди. Довжину кабелю він знає за допомогою спеціальних схем, на яких зазначено, де кабель починається, де закінчується. Він робив заміри візуально та надавав схему. В колодязь він не спускався, колодязь був відкритий. Відстань між колодязями він вимірював шагами, відстань між ними була приблизно 60 метрів. У зв`язку із пошкодженням кабелю, деякі абоненти залишилися без зв`язку, про що було надано довідку. Спричинені збитки підтверджують вартість саме даного фрагменту кабелю. В подальшому цей вирізаний кабель не підлягає експлуатації. Після крадіжки, ПрАТ «Фарлеп-Інвест» більше даний кабель не придбала, оскільки він дорогий. Крадіжки кабелю відбуваються дуже часто. Абоненти досі знаходяться без зв`язку, з деякими розірвані договори. Демонтований кабель утилізується на спеціальному підприємстві.;
-допитаний у судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_8 , надав покази, відповідно до яких він з обвинуваченими не знайомий і раніше їх не бачив. Він працює фахівцем департаменту з безпеки в Прат «Фарлеп-Інвест». Коли саме відбулися події злочину на Свердлова, 73 в м.Дніпро, де був викрадений кабель, він не пам`ятає. На місці бачив, що до кабеля був прив`язаний трос, кабель був витягнутий з колодязя за допомогою тросу, прив`язаного до автомобіля. Кабель застряг у самих каналах, тому його не витягнули. Він бачив це приблизно о 09-10 годині ранку, коли приїхав на місце. Відстань між колодязями він вимірював шагами, є спеціальні схеми виміру. Самі кабелі знаходяться у колодязях, належних ПАТ «Укртелеком» відповідно до договорів. Про цей злочин він дізнався від ОСОБА_7 з яким і був на місці злочину. Приїхавши на місце, вони побачили, що люк розбитий, там знаходився трос, сусідній колодязь був заварений за день-два до цього. У цей день металева кришка вільно прикривала люк, люк був не заварений. Щоб розварити люк потрібно докласти багато зусиль та використати лом. Обстеживши місце, було встановлено, що у двох колодязях кабель розрізаний, проте його не змогли витягти по технічних причинах, а саме: або кабель застряг, або злочинців затримали на місці, тому, кабель там і залишився. Після того, як вони обстежують місце, потім приїжджають технічні служби. Він ніякого акту по даному факту не складав. Також, ОСОБА_8 зазначив, що обстежений кабель був вже не придатний для використання, адже його тягнули, тобто герметували через декілька днів. Також, зазначив, що його викликали для допиту в якості свідка до райвідділу поліції. Представником потерпілого є ОСОБА_7 . Довжина тросу приблизно 2 м, довжина кабелю, який було видно приблизно також 2 метри. Він бачив, що трос був металевий, який був з`єднаний петлею з кабелем, закріплений. Коли він приїхав на місце, трос лежав на землі, він з працівниками поліції не спілкувався. Він займався візуальним спостереженням. З працівниками поліції спілкувався ОСОБА_7 . Поруч із тросом було 10-15 автомобілів. В метрах 50-80 дійсно є автомийка.;
- допитаний у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_26 , надав покази, відповідно до яких він з обвинуваченими особисто не знайомий, але як здається, раніше він бачив їх в листопаді 2017 року. Так, 13 листопада 2017 року приблизно о 02.00 год. вночі він, повертаючись додому, проходив по вул.Свердлова в м.Дніпро і побачив патрульний автомобіль, стало цікаво. Підійшов ближче і працівник поліції попросив його бути свідком. Він побачив що з люку сторчить відірваний кабель, бачив що на землі лежав металевий трос. Бачив машину, яка стояла на відстані 20-30 метрів від люку. На місці було темно, він бачив патрульних та двох чоловіків, напевно там були саме ці два чоловіки. Також, ОСОБА_26 зазначив, що поліцейські сказали, що стався злочин, за допомогою автомобіля злочинці намагалися витягти з люку кабель. Також, ОСОБА_26 зазначив, що тієї ночі він повертався не один, а з ним був його друг ОСОБА_27 , однак його понятим не взяли. Кабель відрізав відповідальний чоловік, який під`їхав, але ОСОБА_26 його не представляли. ОСОБА_26 бачив металевий трос, який запакували у пакет, металевий трос був закручений. Він точно не пам`ятає, як запаковували кабель з крюком. Трос був металевий приблизно 5м, як йому здається. Коли ОСОБА_26 підійшов на місце, то бачив кабель до якого був прив`язаний трос та на кінці крюк, кабель чіпляв трос, а на іншому кінці був крюк, це все лежало на землі. Сам процес, як тягнули кабель з люку за допомогою тросу, він не бачив. Коли він підійшов, була одна поліцейська машина. Його ще раз визивали до поліції, але поліцейські, ні кабель, ні трос йому більше не показували. Він не знає, чи викликали до поліції його друга ОСОБА_28 , чи ні. Крім того, ОСОБА_26 пояснив, що він ставив свій підпис на бумажній бірці, на пакеті та мабуть у протоколі, але він не пам`ятає точно. На пакеті була бумажка, пакет був закритий і він на цій бумажці розписався. При ньому автомобіль працівники поліції не оглядали;
- допитана у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_29 , надала покази, відповідно до яких вона працює інспектором УПП. З обвинуваченими особисто не знайома, бачила їх лише раз, коли виїжджала на виклик. Це було у листопаді 2017 року, вночі, приблизно 02-03 ночі. Вона разом із напарниками виконували свої обов`язки, патрулювали вулиці міста, а саме вул.Робоча, де у той час дуже часто відбувалися випадки викрадення кабелю. Її екіпаж отримав виклик, поїхали на місце, здається це було на вул.Уральська, неподалік від вул.Робоча. Прибувши на місце, побачила автомобіль, якої марки не знає, кольору здається темно-синього. Напарник вийшов з автомобілю, а вона залишилася і спілкувалася по телефону з заявником. Потім, командир доручив їй обстежити територію, щоб виявити кабель. Оглянувши місцевість за допомогою ліхтарика, вона побачила, що з землі сторчав один відрізаний кабель, довжиною 2-3 м, кабель був чорного кольору. Вона отримала наказ скласти про це рапорт. ОСОБА_29 чула, як її напарники спілкувалися з обвинуваченими неподалік. Зі слів напарників, обвинувачені приїхали на мийку, яка знаходиться неподалік. Також, вона чула, що у їх багажнику автомобіля знайшли якісь пакети з обладнаннями, за допомогою яких, зі слів напарників, було вчинено злочин. Особисто вона нічого не бачила. Світла на місці майже не було. Рапорт складала самостійно та зі слів командира. Заявник, з яким вона спілкувалася по телефону, знаходився дома і бачив все з вікна. Автомобіль знаходився від кабелю, який сторчав з землі, на відстані приблизно 10-20 метрів.;
- допитаний у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_30 , надав покази, відповідно до яких він працює інспектором патрульної поліції. З обвинуваченими не знайомий і не пам`ятає їх. Приблизно, точно не пам`ятає, в листопаді 2017 року патрулював в складі екіпажу. Вони отримали виклик, що заявник бачить, як двоє невідомих намагаються викрасти кабель. Прибули за вказаною заявником адресою, приблизно через 3 хвилини, побачили двох чоловіків біля легкового автомобілю-седан, колір автомобіля або сірий, або синій, не пам`ятає. Чоловіки були неохайні, одяг був брудний, видно було що вони щось робили. Пояснити достовірно, що вони роблять на місці, не змогли, хоча вели себе спокійно, не нервували. Через деякий час пояснили що приїхали на автомийку. Вони з дозволу чоловіків провели огляд автомобіля та у багажнику виявили трос та металевий крюк. ОСОБА_30 так зрозумів, що мабуть за крюк чіпляли та тягнули за кабель з колодца. Також, неподалік, біля рекламного щиту, він побачив обрив кабелю, який сторчав з землі, приблизно метровий, діаметр не може сказати. Знає, що приїхавший на місце другий екіпаж, виявив у колодязі відрізаний кабель. Освітлення на місці було дуже погане. Ліхтарі були далі, біля дороги, а на місці, біля будинку, де вони знаходилися, ліхтарів взагалі не було. Оглянувши територію біля рекламного щиту, бачив, що з землі сторчав кабель, видно було що його намагались витягнути. Також, пам`ятає, що один із тих двох чоловіків був без водійського посвідчення та у стані алкогольного сп`яніння, на нього складали протокол за ст.130 КУпАП. Але він цим не займався, а лише чув від працівників іншого екіпажу поліції, який також прибув на місце події. Чоловік показав лише техпаспорт на автомобіль. Задача екіпажу Тоцького, було першочергове затримання та огляд місця події. Потім, його екіпаж поїхав, а затриманими чоловіками далі займалися інші екіпажі. Крім того, ОСОБА_30 зазначив, що в той час, на місці був ще третій чоловік, який начебто впізнав саме тих двох чоловіків, кричав щоб вони зізналися у скоєному. При цьому, цей чоловік як з`явися, так і несподівано зник. Також, ОСОБА_30 зазначив, що коли він просив відкрити багажник, то один із чоловіків без проблем, відчинив багажник і показав, що в ньому знаходиться. Там були якісь інструменти, трос та крюк. Тобто, чоловіки все самі показали. Огляд багажнику ОСОБА_30 проводив один раз. Мабуть, інші екіпажі також проводили ще огляд багажнику. До місця події вони доїхали через хвилини три, після того, як отримали повідомлення про виклик. Також, ОСОБА_30 пояснив, що у своїй роботі він бачив трос та крюк вперше і вважає, що такий трос не підходить для буксування автомобілів. Інші екіпажи прибули на місце приблизно через 10 хвилин, поки він проводив огляд автомобіля. Коли він зі своїм екіпажем прибув на місце, то там були тільки двое невідомих чоловіків, заявник не виходив, трубку не брав. Також, на місці ОСОБА_30 забезпечував охорону місця злочину аби ніхто нічого не чіпляв. Чоловіка, який пізніше з`явився на місці вчинення злочину і зник, він впізнати не зможе. Якого кольору був кабель не пам`ятає, діаметр кабелю вказати не може. Автомобіль від вивіски знаходився приблизно на відстані 7м. Чоловіки, які були біля автомобілю, були у брудній одежі, на одежі були сліди землі, одежа, на вигляд, як робоча, можливо чоловіки боролися. ОСОБА_30 особисто спілкувався з тими чоловіками, але зараз не може їх згадати, багато часу пройшло і тоді було погане освітлення. Не може напевно сказати що це вони. Тоді, на місці ті чоловіки вели себе спокійно, переляку не було, тільки здивування і вони не могли пояснити що вони тут роблять, навіщо ім цей трос. Тільки сказали, що вони не причетні ні до чого і дозволили огляд автомобіля. Чий автомобіль, також відразу не пояснили, надали тільки техпаспорт на автомобіль, не пам`ятаю на чиє ім`я. Однак посвідчення водія не було.Чоловіки йшли на контакт.
-допитаний у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_31 , надав покази, відповідно до яких, обвинувачені йому не відомі, він з ними не знайомий. Він проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Це було вночі, влітку, точну дату не пам`ятає, але було тепло і балкон був відчинений. Його квартира знаходиться на другому поверсі. Приблизно о 2-3 часи ночі, коли він відпочивав, то чув, що до будинку під`їхав автомобіль, потім було чути якісь голоси. Він виглянув на вулицю та побачив під балконом автомобіль Авео, старої моделі, світлового кольору, з донецькими номерами, але він не придав цьому значення. Але, коли він виглянув другий раз, то побачив, що вказаний автомобіль знаходиться біля колодязя з проводами. Він подумав, що машина провалилася колесом у люк, який відкритий і також знаходиться під балконом. Потім, побачив, що машина не провалилася, а він зрозумів, що за її допомогою намагаються викрасти кабель. Також, в цей момент він відчув різкий хлопок, начебто відірвався трос і щось вдарилося в машину. Також він бачив силует чоловіка, а інший чоловік знаходився у автомобілі, тому що машина газувала. Люк заходиться від його вікна приблизно на відстані метрів 20, освітлення погане, він бачив тільки машину та силуети людей. Біля люку він нікого не бачив. Потім він пішов до іншої кімнати та викликав поліцію. Також, ОСОБА_31 зазначив, що бачив, як через декілька хвилин під`їхала поліція і працівники про щось з кимось розмовляли, але він вже не чув. Потім приїхав другий екіпаж. Пізніше йому дзвонили працівники поліції і просили орієнтири на злочинців з Авео, казали, що на вул.Тітова також когось затримали. Номера на автомобілі Авео були донецькі, цифри не помітив, фари на автомобілі були вимкнуті. Також пояснив, що під його балконом освітлення не має, тільки на дорозі і біля фабрики. Він бачив три силуети, але може це був просто прохожий. Особисто він не бачив, щоб трос був прив`язаний до автомобіля. Хвилин через 40 після того, як все сталося, і, всі вже роз`їхалися, він виходив на вулицю і бачив кусок троса прив`язаного до кабелю в люкі. Потім цей же металевий кусок відірваного тросу він бачив в кабінеті на столі у слідчого. Кабель він не бачив. Металевий трос був діаметром 10 мм, це не автомобільний трос. Оскільки автомобілі буксирують за допомогою іншого тросу. Накануні намагалися ограбити його сусідів, тому, коли вночі він почув шум то відразу ж вирішив подивитися, що діється. Машина буксувала, стояла біля люку. Кольор автомобіля можливо був синій, не пам`ятає. Також пояснив, що поруч з його будинком є автомийка, на який написано, що вона працює цілодобово, але як йому здається, в нічний час автомийка не працює;
-допитаний у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_23 , надав покази, відповідно до яких, він працює монтажником ПрАТ «Фарлеп-Інвест», з обвинуваченими не знайомий, раніше їх не бачив. Коли саме, точно він не пам`ятає, вже було холодно. Йому подзвонили з служби безпеки і запросили приїхати на місце, щоб поглянути та підтвердити, що це дійсно кабель їхньої компанії. Він приїхав на перехрестя вул.Шмідта та вул.Чичеріна, розварили колодязь. Йому пояснили, що тут було вчинено злочин і він допоміг там усе сфотографувати. За цією адресою він був один раз. Колодязь був заварений. Вони відкрили його в присутності поліції, показали кабель, кабель був порізаний, там ще були інші кабелі. Належний їм кабель був відрізаний та потягнутий, його намагалися відрізати. Що це кабель їх компанії ПрАТ «Фарлеп-Інвест», він визначив шляхом продзвону за допомогою генератору. У нього доступ тільки до кабелів їхнього підприємства. По приїзду та після перевірки він ніяких актів не складав. Поліція щось складала. По приїзду на місце ніяких замірів кабелю він не робив, в них є спеціальні прилади, які вимірюють. На той момент він не визначив довжину пошкодженого кабелю. До слідчого він не приходив. Кабель, який знаходиться на балансі його підприємства має чорний колір, марки ТПП НОМЕР_2 ;
-допитаний у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_32 , надав покази, відповідно до яких він з обвинуваченими не знайомий, здається бачив обвинувачених один раз вночі. 13 листопада 2017 року приблизно о 02.00 год. ночі, він проходив по вул.Свердлова, не доходячи до вул.Робоча в м.Дніпро. Побачив, як повернула патрульна машина, зрозумів, що щось трапилося. Підійшов ближче, та побачив іншу машину ОСОБА_33 до якої був прив`язаний трос, машина стояла. Потім до нього підійшов патрульний і запитав, чи може він бути свідком, він погодився. Потім його запросили до райвідділу щоб він впізнав вказаних чоловіків. В місці, де знаходився автомобіль було темно. До автомобіля він не підходив, він тільки бачив, що до автомобіля був прив`язаний трос та кабель, номер автомобіля не бачив. Потім ця машина від`їхала без тросу. Від автомобіля він знаходився на відстані 20 метрів. Точно не пам`ятає, але здається що ті чоловіки були одягнуті у темні, чорні штани, у сині куртки, головних уборів не було. Освітлення на місці було погане, але обличчя тих чоловіків він розгледів. Один з чоловіків був круглолиций. На впізнанні було багато людей. В кабінеті було 4 чоловіки, два з яких були обвинувачені, він їх впізнав, інші два чоловіки були приблизно схожі на обвинувачених. Як саме за допомогою машини тягнули кабель, він не бачив, все відбувалося дуже швидко. Він бачив лише, що до тросу був прив`язаний кабель, бачив, як машина тронулася і відразу ж під`їхала патрульна машина. Також, ОСОБА_32 зазначив, що приблизно на відстані 10 м від люка знаходиться магазин та автомийка, працюють вони чи ні він не знає. Йому не пропонували залишитися на місці, патрульний тільки взяв у нього номер телефону. На впізнанні всі були одягнуті у сірий одяг, всі були приблизно одного зросту. На місці вчинення злочину він знаходився не більше десяти хвилин. Також, ОСОБА_32 пояснив, що він бачив, що на тротуарі стояла машина, один чоловік був на вулиці біля цієї машини, з пасажирської сторони, він просто стояв. Автомобіль був заведений і просто стояв. Це він побачив на відстані приблизно 20 метрів. Коли під`їхали патрульні, то на вулиці були вже двоє чоловіків. Патрульна машина під`їхала впретик до автомобіля Шевроле і стала рядом. До нього відразу підбіг поліцейській, а інший поліцейський побіг до тих чоловіків. Поліцейський запитав у ОСОБА_34 , що він тут робить. ОСОБА_32 відповів, що просто проходив поруч і дуже поспішає додому. Крім тих чоловіків і поліцейських він більше на тому місці нікого не бачив. Світло було тільки від автомобіля, іншого освітлення на місці не було. На місці вчинення злочину він знаходився приблизно 10 хвилин. До райвідділу його викликали наступного дня, відібрали пояснення, а потім було впізнання. Він бачив, що за кермом автомобіля був обвинувачений ОСОБА_35 , а інший чоловік ОСОБА_36 знаходився біля автомобіля.
Суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненим судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
При цьому, згідно з ч.2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючи законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатнього взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.
Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі «Барбера, Мессегу та Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину: обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Суд, оцінивши у сукупності наявні у справі докази в порядку ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості та керуючись законом в їх сукупності, прийшов до висновку, що пред`явлене ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачення за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України не знайшло своє підтвердження в ході судового слідства з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви для його ухвалення.
При цьому суд на свій власний розсуд, заснований на повному, всебічному та неупередженому вивченні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, зобов`язаний оцінити кожен доказ з точки зору його належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК України під іншим володінням особи розуміється, в тому числі, транспортний засіб. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.233 КПК України, Ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якої метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. А саме, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Як вбачається із показів ОСОБА_9 , наданих у судовому засіданні, жодної згоди а ні письмової, а ні усної на проведення огляду чи обшуку автомобіля марки «Shevrolet» Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 працівникам правоохоронних органів він не надавав, що підтверджується також протоколами огляду від 13.11.2017 року та матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності, в яких не міститься письмової згоди на проведення огляду чи обшуку автомобіля марки «Shevrolet» Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 . В ході проведення огляду зазначений автомобіль був вилучений, також був вилучений трос із гаком, техпаспорт та ключі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено в судовому засіданн, у протоколі огляду від 13.11.2017 року, що був розпочатий у 02 годині 20 хвилин зазначено, що під час огляду був присутній спеціаліст ОСОБА_18 , проте жодного підпису зазначеного спеціаліста в протоколі не міститься.
Крім того, в протоколі огляду від 13.11.2017 року, що був розпочатий у 02 годині 45 хвилині також зазначено, що під час огляду був також присутній спеціаліст ОСОБА_18 , проте жодного підпису зазначеного спеціаліста в протоколі не міститься. При цьому, наприкінці протоколу огляду з`являється незазначений із самого початку учасник огляду, а саме ОСОБА_7 , який підписав вказаний протокол огляду, та й із самого змісту протоколу огляду вбачається, що нібито представник «Фарлеп-Інвест» був присутній під час огляду. Проте, із показів самого ОСОБА_7 , під час судового засідання, який був залучений в якості представника потерпілого під час досудового розслідування, про факт скоєного кримінального правопорушення він дізнався від працівників правоохоронних органів лише вранці, приблизно о 08 годині 00 хвилин 13.11.2017 року, після чого разом із ОСОБА_8 другим залученим під час досудового розслідування представником потерпілого, виїхали на місце вчинення кримінального правопорушення, що також підтвердив у судовому засіданні сам ОСОБА_8 . Тобто, відомості, зазначені у протоколі огляду мають суттєві розбіжності із самими показами ОСОБА_7 наданими суду.
Крім того, під час судового засідання було встановлено, що на момент другого огляду до об`єкта огляду, а саме до кабелю під`єднаний металевий трос із гаком, фрагмент кабелю довжиною 90 см в присутності понятих та представника ПрАТ «Фарлеп-Інвест» був обрізаний та вилучений, проте чомусь трос із гаком не вилучається.
Також, відповідно до показів свідка ОСОБА_26 під час судового засідання, який був пристунім в якості понятого під час проведення огляду 13.11.2017 року, інший понятий ОСОБА_37 , який є його приятелем, в якості понятого під час проведення огляду взагалі не залучався та ніде не ставив своїх підписів. Перевірити ці покази під час судового розгляду не виявилося можливим, у зв`язку із тим, що ОСОБА_37 у судове засідання для допиту не з`явився жодного разу, а також не був допитаний під час досудового розслідування. А, отже, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналізуючи зазначене, суд визнає, як недопустимі докази протоколи огляду від 13.11.2017 року, відповідно до ст. 87, ч.2 ст. 89 КПК України.
Законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлено, зокрема, порядком оцінки доказів і визначення відповідно до статті 94 КПК їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно зі ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
1. Доказ має бути отриманий належним суб`єктом, який наділений повноваженнями проводити процесуальну дію, під час якої отриманий доказ.
2. Важливі для справи фактичні дані мають бути одержані зі встановлених законом джерел, які перераховано у ст. 65 КПК України, що можна перевірити.
3. Доказ має бути отриманий із дотриманням порядку проведення процесуальної дії.
4. Під час отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону щодо фіксації перебігу та результатів процесуальної дії.
5. Зібрані докази й інші матеріали кримінальної справи є достатніми для здійснення аналізу й перевірки достовірності та законності отримання фактичних даних.
Докази, одержані з грубим порушенням норм КПК, що регулюють процес доказування, конституційних та інших прав громадян, а тим паче - у результаті злочинного нехтування нормами, які визначають умови і порядок збирання та перевірки доказів та їхніх джерел, є недопустимими.
Відповідно до ч.2 ст.290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості чи меншого ступеня винуватості обвинуваченого або сприяти пом`якшенню покарання. Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч.11, 12 ст.290 КПК).
Також, в судовому засіданні встановлено, що 22.11.2017 року слідчим слідчого відділення Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_14 була проведена непередбачена нормами КПК дія зовнішній огляд арештованого майна, а саме автомобіля марки «Shevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , без участі володільця тимчасово вилученого майна чи його власника за документами, а саме без участі ОСОБА_9 та ОСОБА_21 . Під час даної слідчої дії, без згоди власника майна та особи володільця тимчасово вилученого майна, тобто ОСОБА_9 , було проведено незаконне відібрання зразків фарби, а саме соскоб ЛФП із заднього бамперу транспортного засобу автомобіля марки «Shevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , що є незаконно отриманним зразком для експертизи. Дані зразки були упаковані та опечатані у паперовий конверт.
Стороною захисту в судовому засіданні було зазначено, що до 22.11.2017 року не було проведено жодного детального огляду вказаного автомобіля, з якого б випливало, що до моменту потрапляння його на територію Чечелівського ВП на ньому вже містилися подряпини на передньому бампері, про які у своєму протоколі огляду від 22.11.2017 року зазначає слідчий. Весь час з 13.11.2017 року автомобіль знаходився у не опечатаному вигляді на території Чечелівського ВП.
Відповідно до норм частини 2 статті 245 КПК України, Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено в судовому засіданні, 23 листопада 2017 року слідчий СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про тимчасовий доступ до речей, в якому просив надати доступ на тимчасовий доступ до речей (вилучення), а саме до фрагменту лако-фарбного покриття розміром 1 см кв., який знаходиться на бампері автомобіля марки «Shevrolet Aveo» державний номерний знак НОМЕР_1 . 28 листопада 2017 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_38 відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання. Проте, 04 грудня 2017 року, незважаючи на відмову суду у задоволені зазначеного клопотання та відсутністю згоди власника автомобіля, слідчий ОСОБА_14 склав протокол отримання зразків для експертизи, в якому зазначено, що фрагмент лако-фарбного покриття за допомогою ножа було знято із заднього бамперу автомобіля марки «Shevrolet Aveo» державний номерний знак НОМЕР_1 . 07 грудня 2017 року слідчим слідчого відділення Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_14 було винесено постанову про призначення судової експертизи лакофарбових матеріалів і покриттів, додатком до якої був конверт з фрагментом ЛФП з заднього бамперу транспортного засобу автомобіля марки «Shevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження міститься повідомлення від 01 грудня 2017 року, адресоване ОСОБА_21 про заплановану слідчу дію на 04.12.2017 року щодо відібрання фрагменту лакофарбового покриття із транспортного засобу марки «Shevrolet Aveo» державний номерний знак НОМЕР_1 . Сторона захисту зазначає, що у даному повідомленні не міститься навіть номеру вихідного із Чечелівського ВП, в матеріалах не міститься поштове повідомлення про вручення адресату. Крім того 01 грудня 2017 року це була п`ятниця, а слідча дія проводилася вже 04.12.2017 року тобто у понеділок. Отже, жодної можливості отримати дане повідомлення, чи бути присутнім, чи повідомити про свою незгоду з даним рішенням слідчого, ОСОБА_21 не мав.
Стороною захисту було вказано на факт порушення норм чинного законодавства слідчим ОСОБА_14 , а саме на постанову про призначення судової експертизи від 07.12.2017 року, винесену на підставі вимог статті 110 КПК України, яка не відповідає вимогам ч.5 ст. 110 КПК України.
Згідно частини 5 статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:місце і час прийняття постанови; 2) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову;можливість та порядок оскарження постанови.
Проте, як вбачається, в вищевказаній постанові слідчого, всупереч порядку, встановленому ч.5 ст. 110 КПК України, не відображений час прийняття постанови (у вступній частині), час (строки) виконання постанови, можливість та порядок оскарження постанови (у резолютивній частині).
Вимоги щодо форми та змісту постанови слідчого та прокурора містяться у ч.5 ст.110 КПК України. Недотримання вимог щодо форми та змісту процесуальних документів, складених слідчим та прокурором здатне призвести до порушення прав учасників процесу та мати наслідком визнання таких процесуальних документів незаконними та такими, що не відповідають порядку, встановленому кримінально-процесуальним законом, із подальшим скасуванням неналежно складених процесуальних рішень судом.
Як встановлено у судовому засіданні, в матеріалах кримінального провадження не міститься супровідного листа до зазначеної постанови із зазначенням номеру та дати вихідного із Чечелівського ВП, який зазначається у висновку експерта від 20.12.2017 року. Тому, не встановлено, яким чином ця постанова разом із експертними зразками та речовими доказами потрапила до Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України та про який саме супровідний лист йдеться у висновку.
При цьому, суд вважає, що висновок експерта сам по собі не є доказом вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у інкримінованому злочині, оскільки буксирувальний трос із металевим гаком саме й задля того пристосований, щоб чіпляти за бампер автомобіля у разі поламки автомобіля. Тому, на зазначених речових доказах можуть бути присутні фрагменти з самого бамперу автомобіля.
Також, в судовому засідання сторона захисту просила визнати недопустими доказами постанову про призначення судово-товарознавчої експертизи та сам висновок експерта посилаючись, що у матеріалах провадження не міститься супровідного листа до зазначеної постанови із зазначенням номеру та дати вихідного із Чечелівського ВП, крім того експерт у своєму висновку також не зазначає про отримання супровідного листа. Яким чином ця постанова разом із копіями матеріалів кримінального провадження була отримана судовим експертом ОСОБА_39 , яка окрім цього й не є фахівцем державной спец.установи відповідно до реєстру судових експертів. Крім того, сторона захисту вважає, що експерт ОСОБА_40 була зацікавленою стороною у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку із тим, що є дружиною ОСОБА_41 , який є заступником начальника СВ Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, що можна перевірити у відомостях, зазначених у щорічних деклараціях ОСОБА_41 , який звісно ж має міцні зв`язки у правоохоронних органах. Тому вважає, що висновок експерта N 733/17 від 18.12.2017 року, не може бути визнаний допустимим доказом, так як є похідним від даних, що містяться в протоколі огляду місця події. А саме, оцінка кабелю здійснювалася без надання самого кабелю та по методиці, яка не внесена до реєстру проведення судових експертиз.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, ознайомишвись із постановою слідчого про призначення судово-товарознавчої експертизи, з вискоком судового експерта ОСОБА_39 , суд приходить до висновку що висновок експерта N 733/17 від 18.12.2017 року одержаний відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.
Крім того, сторона захисту просила визнати недопустим доказом протоколи пред`явлення для впізнання осіб від 13.11.2017 року.
Ознайомившись із вказаними протколами пред`явлення особи для впізнання, суд приходить до наступного.
Звертаючи увагу на протокол пред`явлення особи для впізнання від 13.11.2017 року під час якого свідок ОСОБА_32 впізнав ОСОБА_9 , слід врахувати норми ч. 2 ст. 228 КПК України, Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статті, яких має бути не менше трьох і які не мають різних відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Однак, на фотознімку, який є додатком до зазначеного протоколу, чітко видно, що особи-статисти за № 1 та № 3 знаходяться в головних уборах, а особа-статист за № 4 стоїть з опущеною головоюі має зачіску, яка суттєво відрізняється від зачіски ОСОБА_9 . Крім того, статисти за №1 та №3 є різними за віком із ОСОБА_9 .
Також, звертаючи увагу на протокол пред`явлення особи для впізнання від 13.11.2017 року під час якого свідок ОСОБА_32 впізнав ОСОБА_10 , слід врахувати норми ч. 2 ст. 228 КПК України, Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статті, яких має бути не менше трьох і які не мають різних відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Однак, на фотознімку, який є додатком до зазначеного протоколу, чітко видно, що особи-статисти за № 1, №2 № 3 є різними за віком із ОСОБА_10 .
Крім того, свідок ОСОБА_32 під час дачі показів у судовому засіданні, пояснив, що подія кримінального правопорушення була вчинена вночі, на не освітлюваній вулиці, він спостерігав за нею на відстані приблизно 20 метрів від автомобіля Шевроле, біля якого знаходилися два чоловіки, на протязі приблизно 10 хвилин. А тому, підпадає під сумніви, яким чином взагалі вказаний свідок міг розгледіти обличчя ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та в подальшому їх впізнати, як і його покази взагалі спростовуються іншими показами свідків, в тому числі показами у судовому засіданні інспекторів управління патрульної поліції м. Дніпро ОСОБА_29 та ОСОБА_42 , які першими прибули на місце вчинення правопорушення.
Аналізуючи зазначене, суд визнає, як недопустимі докази протоколи пред`явлення особи для впізнання від 13.11.2017 року, відповідно до ст. 87, ч.2 ст. 89 КПК України.
Даючи оцінку показанням свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_43 , ОСОБА_42 , ОСОБА_29 , ОСОБА_26 , ОСОБА_8 під час судового засідання, суд приходить до наступного. Усі показання вказаних свідків різняться між собою стосовно обставин вчиненого злочину, а саме: місця знаходженню металевого гаку із тросом, довжини, товщини, кольору тощо зазначених предметів, довжини кабелю. Проте свідки вказали, що автомийка, на яку приїхав ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 дійсно знаходиться поруч із місцем вчинення злочину та є працюючою, жодна особа точно не впізнала ані ОСОБА_9 , ані ОСОБА_10 під час судових засідань, усі свідки показали, що під час скоєння кримінального правопорушення було дуже темно, жоден із свідків не бачив ОСОБА_9 , що робить будь-які протиправні дії, спрямовані на викрадення кабелю, як й іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні - ОСОБА_10 .
Суд вважає, що перевагу звісно потрібно надати показам незацікавлених осіб у даному кримінальному провадженні, а саме показам у судових засіданнях інспекторів управління патрульної поліції м. Дніпра ОСОБА_29 та ОСОБА_42 , які першими прибули на місце вчинення правопорушення. Які чітко зазначили, що металевий трос із гаком були знайдені у саме багажнику автомобіля марки «Shevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , до яких не було прив`язано ніякого кабелю. З їх же показів вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не виглядали підозріло, вели себе спокійно, виявили здивування приїздом до них інспекторів патрульної поліції, нікуди не втікали.
Відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України, ч.2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь такої особи.
Крім того, під час судового розгляду, не було ані стороною обвинувачення, ані стороною захисту подано до суду будь-яких клопотань про проведення додаткових експертиз, або про тимчасовий доступ, або інші процесуальні дії в порядку КПК України, втому числі і шляхом проведення певних слідчих дій, не порушуючи вимоги ст. 22 КПК України.
На підставі наведеного, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження, відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме: діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.
Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, дослідженні в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.
Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що : 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Таким чином, з урахуванням викладеного раніше, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий сторонами обвинувачення та захисту з точи зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення участі у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, стороною обвинувачення не надано, судом не встановлено, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст. 62 Конституції України, виправдати обвинувачених, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки у судовому засіданні не було доведено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_9 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45), у справі «Авшар проти Туреччини» (п. 282), у справі «Веренцов проти України» (п.86), що є частиною національного законодавства України випливає, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.
Обвинувальний вирок може бути ухвалений тільки при умові надання стороною обвинувачення достатньої сукупності достовірних доказів, якими обґрунтовується доведеність всіх обставин, які підлягають встановленню у конкретному кримінальному провадженню. Винуватість обвинуваченого повинна бути доказана з переконливістю та безсумнівністю і підтверджена сукупністю належних, допустимих та достовірних (безсумнівно істинних) доказів.
За наведених вище обставин та обгрунтувань, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, а також не доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку з чим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мають бути виправдані за недоведеністю вини, згідно п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.
Враховуючи викладене, заявлений ПрАТ «Фарлеп-Інвест» цивільний позов слід залишити без розгляду.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
У зв`язку з виправданням обвинувачених, процесуальні витрати за проведення судових експертиз необхідно віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_44 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України, та виправдати його за недоведеністю вини.
ОСОБА_12 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України, та виправдати його за недоведеністю вини.
Речові докази: транспортний засіб марки «Шевроле» Авео д.н.з. НОМЕР_1 , металевий трос з гачком, фрагмент кабелю розміром 90 см, які знаходяться на зберіганні в Чечелівському ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути законному власнику.
Арешт, накладений ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2017 року, на автомобіль «Шевроле» Авео д.н.з. НОМЕР_1 , фрагмент кабелю розміром 90 см, металевий трос з гачком - скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1