Справа № 333/4391/19
Провадження № 1-кп/333/599/19
ВИРОК
Іменем України

20 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Переможне, Василівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, осіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21.06.2019 року, приблизно о 03-00 год., ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його злочинні дії залишаються непоміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу, через не зачинені двері, незаконно проник до приміщення кімнати №6, корпусу 2, будинку 18 по вул. Стешенко у м. Запоріжжі, звідки, з метою особистого збагачення, таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaоmi Redmi 6 A», у корпусі золотистого кольору, вартістю 2699 грн із встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_7 .
Після цього, ОСОБА_6 разом з викраденим майном, покинув місце вчинення злочину, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 02.07.2019 року, приблизно о 13-00 год., ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його злочинні дії залишаються непоміченими для оточуючих шляхом вільного доступу, через не зачинені двері, незаконно проник до приміщення коридору корпусу №5, будинку АДРЕСА_3 , звідки, з метою особистого збагачення, таємно викрав велосипед марки «Формула HUMMER» червоного кольору, вартістю 3500 грн, що належить потерпілій ОСОБА_8 .
У подальшому, ОСОБА_6 разом з викраденим майном, покинув місце вчинення злочину, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 завдав матеріальну шкоду потерпілій на вказану суму.

07.07.2019 року, приблизно о 03-00 год., ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його злочинні дії залишаються непоміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу, через не зачинені двері, незаконно проник до коридору корпусу №2, будинку АДРЕСА_3 , звідки, з метою особистого збагачення, таємно викрав раму велосипеда марки «TITAN», чорно-білого кольору, вартістю 1000 грн, що належить потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.
В той же день, 07.07.2019 року приблизно о 03 год. 15 хв., ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його злочинні дії залишаються непоміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу, через не зачинені двері, незаконно проник до кімнати №1, корпусу 9, будинку 18 по вул. Стешенко в м. Запоріжжі, звідки, з метою особистого збагачення, таємно викрав сумку ОСОБА_4 , в якій знаходився годинник «Smart watch» Q7s Plus, в корпусі чорного кольору з синім ремінцем, вартістю 1500 грн, що належить останньому, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду у вказаному розмірі.
Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 разом з викраденими речами, покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 09.07.2019 року, приблизно о 18-00 год., ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку №18 по вул. Стешенко в м. Запоріжжі, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його злочинні дії залишаються непоміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу, з метою особистого збагачення, таємно викрав велосипед марки «Віннер», вартістю 5000 грн, що знаходився біля вказаного будинку та належить потерпілому ОСОБА_10 , розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди останньому на вказану суму.
У подальшому, ОСОБА_6 разом з викраденим майном, покинув місце вчинення злочину, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_6 як скоєння злочинів, передбачених:
- ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно по епізоду крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 ;
- ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло по епізоду крадіжки майна потерпілої ОСОБА_7 ;
- ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло по епізодам крадіжки майна потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України за епізодами крадіжок майна ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 він визнає у повному обсязі. Також, обвинувачений повідомив, що йому зрозуміло обвинувачення по вказаних епізодах крадіжок, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними у відповідному обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.
Дійсно, у 2019 році він отримав кредит, а враховуючи, що офіційно не зміг ніде на той час влаштуватися, гостро потребував у грошових коштах. З метою прогулятися, 20.06.2019 року, він вирішив поїхати до Південного мікрорайону у м. Запоріжжі, так як у нього у тому районі проживає друг. Приблизно о 03-00 год. вже 21.06.2019 року, коли повертався додому, то зайшов на територію модульного містечка, де проживають переселенці з Донецької та Луганської областей. Тоді була тепла ніч і двері одного з корпусів були відкриті, тому він туди зайшов, а потім побачив, що в одній з кімнат також відкриті двері та на ліжку спить жінка з телефоном у руці. Він тихенько підійшов до неї, щоб не розбудити та з її руки викрав мобільний телефон марки «Xiaоmi Redmi 6 A», у корпусі золотистого кольору. У подальшому, він покинув кімнату та модульне містечко, а мобільний телефон залишив собі.
Після цього, 02.07.2019 року, вже вдень, приблизно о 13-00 год., перебуваючи на території зазначеного модульного містечка, він примітив, що двері одного з корпусів були відкрити, він туди зайшов, де у коридорі побачив велосипед марки «Формула HUMMER» червоного кольору, який був пристебнутий до вогнегасника. Він викрутив замок та викрав зазначений велосипед, який викотив та вулицю на забрав собі додому.
07.07.2019 року, приблизно о 03-00 год., він пішов прогулятися до модельного містечка, де з одного з корпусів скоїв крадіжку рами велосипеда марки «TITAN», чорно-білого кольору, так як двері корпусу не були закриті, а мешканці корпусу спали. Викрадену раму він переніс до себе додому та залишив собі.
09.07.2019 року, приблизно о 18-00 год., коли додому повертався від свого друга, між корпусами у модульному містечку побачив велосипед «Віннер». Після цього, він підійшов до нього, постояв, впевнився, що його ніхто не бачить, викотив велосипед та поїхав на ньому додому.
У подальшому, він побачив, що велосипед «Віннер» не дуже гарної якості, тому біля себе вдома, у гаражах вирішив змінити раму на велосипеді «Віннер» та викрадену раму «TITAN», але у нього нічого не вдалося. При цьому, його затримали працівники поліції, яким він у подальшому розповів про обставини крадіжок та особисто видав усі викрадені речі, так як він їх зберігав у себе вдома. Він погоджується з вартістю викраденого майна, яка зазначена у обвинувальному акті, у скоєному щиросердно розкаюється і просить вибачення у потерпілих.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України, при обставинах, викладених у відповідному обвинувальному акті, відсутні цивільні позови від потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даним епізодам кримінального провадження.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України (по епізодах крадіжок у потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ) в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 по вказаним епізодам послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочинів, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого у скоєнні крадіжок у ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 за обставинами скоєння ним злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (по епізоду крадіжки майна ОСОБА_4 ), пояснив, що він визнає свою вину у повному обсязі, але позов потерпілого ОСОБА_4 визнає лише в частині матеріальних збитків, тобто у сумі 1 500 грн.
При цьому обвинувачений пояснив, що дійсно 07.07.2019 року, після 03 години ночі, після викрадення рами велосипеда, він також побачив, що в одному з корпусів модульного містечка по вул. Стешенко у м. Запоріжжі відкриті вхідні двері. Коли зайшов до корпусу, побачив, що відкриті двері і у одній з кімнат, де спав чоловік. Біля подушки чоловіка була невелика чоловіча сумка, яку він вирішив вкрасти. Він тихенько підійшов до ліжка чоловіка, взяв звідти сумку та вийшов на вулицю. Біля корпусу, він розкрив сумку, де витягнув годинник «Smart watch» Q7s Plus, в корпусі чорного кольору з синім ремінцем, який залишив собі. В сумці в іншому відділені були документи, які його не цікавили, тому сумку він залишив на лавочці біля корпусу.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 частково лише визнав цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , тому суд прийняв рішення про дослідження доказів по даному епізоду у повному обсязі.

На думку суду, вина ОСОБА_6 у скоєнні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_4 , тобто злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, підтверджується такими доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що він як переселенець проживає у модульному містечку по вул. Стешенко у м. Запоріжжі. Крім того, він є особою з інвалідністю першої групи. 06.07.2019 року ввечері він прийшов додому та ліг відпочивати. Під подушку він положив свою чоловічу сумку, в якій знаходилися його документи, смартфон та смарт-годинник. Вночі він проснувся та побачив, що у нього відсутня сумка. Зранку, він спитав осіб, які з ним мешкають у кімнаті щодо своєї сумки, але вони повідомили, що її не брали. У подальшому, йому мешканці модульного містечка принесли його сумку, але в ній не було смарт-годинника та смартфона, лише особисті документи. Він спочатку у поліцію не звертався, так як боявся помсти з боку крадія, але потім йому зателефонували з поліції та спитали, чи викрадали у нього смарт-годинник. У подальшому, він пішов до поліції на написав заяву про скоєний відносно нього злочин. У своєму позові він вказав матеріальну шкоду у сумі 1 500 грн вартості смарт-годинника, так як його до цих пір не повернули та 200 000 грн. моральної шкоди, яку він обґрунтовує тим, що у нього з`явився певний страх після скоєного злочину, душевні страждання стосовно того, що він не може користуватися своїми речами ні телефоном, ні годинником;
- даними протоколу огляду предмету від 26.07.2019 року з фотознамками, згідно яких обвинувачений ОСОБА_6 видав працівникам поліції годинник «Smart watch» Q7s Plus, в корпусі чорного кольору з синім ремінцем, який був оглянутий слідчим за участі потерпілого ОСОБА_4 . Останній впізнав вказаний годинник, як річ, яку у нього було викрадено вночі з кімнати у модульному містечку по АДРЕСА_3 .

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).
При оцінці вказаних доказів, суд вважає, що вони досить переконливі, чіткі і узгоджені між собою, а також відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (по епізоду крадіжки майна потерпілого ОСОБА_4 ), доведена у повному обсязі.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час судового розгляду та на стадії досудового розслідування. Так, обвинувачений повністю визнав свою вину, просив вибачення у потерпілих у судовому засіданні, критично оцінив свою поведінку та працівникам поліції видав усі викрадені ним речі. Обставини, обтяжуючі покарання ОСОБА_6 , на думку суду, відсутні.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, які відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжкі та середньої тяжкості, його суспільну небезпечність, особу обвинуваченого: раніше не судимий, офіційно не працює, є учасником бойових дій перебував у зоні АТО, його вік та здоров`я (на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває), має постійне місце проживання, одружений, повне погашення заподіяної матеріальної шкоди усім потерпілим.

Також, судом враховується думка потерпілих щодо призначення ОСОБА_6 не суворого покарання та доповідь органу пробації, згідно якої виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, а виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Враховуючи тяжкість скоєних ОСОБА_6 злочинів, дані про його особу, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд з урахуванням вимог ст.75 КК України дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробуванням.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов на суму 201 500 грн, з яких: 1 500 грн це матеріальна шкода, а 200 000 грн це моральна шкода. Вказаний позов обвинувачений визнав спочатку частково лише у розмірі 1 500 грн у розмірі матеріальної шкоди. У подальшому, під час судового розгляду ОСОБА_6 повідомив, що він визнає цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 у розмірі 3 000 грн. як моральну шкоду, які зобов`язується відшкодувати до 01.02.2020 року. Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив вказану інформацію, зазначивши, що дійсно домовилися про сплату обвинуваченим 3 000 грн як моральної шкоди. У разі отримання вказаних грошових коштів, він не буде мати до обвинуваченого жодних претензій. Просив суд суворо на карати ОСОБА_6 .
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленим КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п.10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Положеннями статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла таку шкоду.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Обґрунтовуючи свій цивільний позов, потерпілий ОСОБА_4 вказав, що у нього з`явився певний страх після скоєного злочину, душевні страждання стосовно того, що він не може користуватися своїми речами ні телефоном, ні годинником.
Вирішуючи питання про вказаний цивільний позов суд приймає до уваги, що викрадений смарт-годинник повернутий потерпілому, тому відсутні підстави для задоволення цивільного позову щодо матеріальних збитків. А в частині моральної шкоди суд враховує фактичне примирення обвинуваченого та потерпілого, а також узгодження між ними суми у розмірі 3 000 грн, які вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого.

Судом встановлено, що постановами слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Xiami Redmi 6 A», у корпусі золотистого кольору; велосипед марки «Формула HUMMER» червоного кольору; раму велосипеда марки «TITAN», чорно-білого кольору; годинник «Smart watch» Q7s Plus, в корпусі чорного кольору з синім ремінцем; велосипед марки «Віннер» були визнані речовими доказами.
Відповідно до п.7 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому:
- гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю). Враховуючи, що предмети, що визнані слідчим речовими доказами були предметом злочину, тому це майно необхідно залишити потерпілим.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди у розмірі 201 500 (двісті однієї тисячі п`ятсот) грн задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Речові докази:
- мобільний телефон марки «Xiaоmi Redmi 6 A», у корпусі золотистого кольору, що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 ; велосипед марки «Формула HUMMER» червоного кольору, що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_8 ; раму велосипеда марки «TITAN», чорно-білого кольору, що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_9 ; годинник «Smart watch» Q7s Plus, в корпусі чорного кольору з синім ремінцем, що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_4 ; велосипед марки «Віннер», що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_10 залишити вказаним потерпілим, відповідно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1