Дата документу 17.02.2020 Справа № 333/4270/14-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/629/20
Єдиний унікальний № 333/4270/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 368 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козачі Лагері, Цюрупинського району, Херсонської області, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого неповнолітню дитину 2010 р. народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 368 КК України, вважає ухвалене судове рішення необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню частково, у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також через істотне порушення норм процесуального права. Зауважує, що у судовому засідання ОСОБА_6 винним себе у скоєному злочині за ч. 2 ст. 368 КК України не визнав та не розкаявся, підстави стверджувати про можливе його виправлення за вчинення злочину середньої тяжкості з призначенням мінімального розміру та виду основного покарання, відсутні. Судом не встановлено жодної пом`якшуючої покарання обставини, а отже призначення мінімальної міри покарання, є невмотивованим. Посилання суду на те, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем служби, має малолітню дитину не відповідають критеріям оцінки особи, якій інкримінується вчинення службового злочину.

Так, за обставинами пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_8 на час вчинення злочину тривалий час обіймав посаду поліцейського, а отже за своїм статусом і не міг мати судимостей або негативну характеристику з місця роботи чи проживання. Діяльність із запобігання корупції ґрунтується на принципах невідворотності відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, а також відкритості та прозорості діяльності органів державної влади. Вважає, що ОСОБА_6 необхідно призначити максимальний розмір штрафу, передбачений санкцією статті.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України в резолютивній частині обвинувального вироку повинно бути зазначено рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Разом з тим, в порушення вищевказаної норми закону, при наявності витрат на залучення експертів у провадження, судом першої інстанції за результатами розгляду цієї справи відповідне рішення щодо покладення на обвинуваченого їх відшкодування не прийнято. Вказане порушення, є істотним порушенням норм процесуального права.

Просить вирок скасувати частково, у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також через істотне порушення норм процесуального права. Ухвалити новий вирок в частині, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції Закону України від 18.04.2013) та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 25500 грн. з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на три роки. Прийняти рішення про покладення на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язку відшкодування процесуальних витрат у провадженні. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності й закриттям кримінального провадження щодо нього, у зв`язку з закінченням строків давності. Дане клопотання підтримав прокурор.

Колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 368 КК України (в редакції Закону України від 18 квітня 2013 р.), та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривен, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на три роки. В вироку вирішена доля речових доказів по справі.
Згідно з вироком, ОСОБА_6 , працюючи з 25 вересня 2012 р. дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою правоохоронного органу. В грудні 2013 р. ОСОБА_6 стало відомо, про те, що на території його обслуговування як дільничного інспектора по вул. 40 років Перемоги, 11-б, у м. Запоріжжі, ОСОБА_9 розпочала роботу кафе «Луксор» без відповідних дозвільних документів, у т.ч. на реалізацію алкогольних напоїв.
Наприкінці грудня 2013 р. ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення повідомив ОСОБА_9 , що вона повинна сплачувати йому за не складення відносно неї протоколів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП, неправомірну вигоду в розмірі 1 000 грн. щомісяця.
10 квітня 2014 р. о 15 год. 15 хв. ОСОБА_6 , продовжуючи умисні дії, направлені на одержання неправомірної вигоди, на вул. Гаврилова, 16-а, у м. Запоріжжі зустрівся з ОСОБА_9 , яка сіла у його автомобіль «ДЄУ-Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 . В салоні вказаного автомобіля ОСОБА_6 одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в розмірі 3 000 грн. із розрахунку 1 000 грн. в місяць за лютий-квітень 2014 р. включно за те, що він, використовуючи надані владні повноваження дільничного інспектора міліції, не буде складати відносно неї протоколи про вчинення адміністративного правопорушення.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 368 КК України (в редакції Закону України від 18 квітня 2013 р.) як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їм влади.

Таким чином, злочин, передбачений ч.2 ст. 368 КК України (в редакції Закону України від 18 квітня 2013 р.), обвинувачений ОСОБА_6 вчинив 10.04.2014 року.

Санкцією ч.2 ст. 368 КК України (в редакції Закону України від 18 квітня 2013 р.) передбачено покарання у виді штрафу у розмірі від однієї тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі спеціальною конфіскацією і відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України цей злочин віднесено до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Враховуючи, що з дня вчинення злочину (10 квітня 2014 року) і до набрання вироком законної сили закінчились передбачені статтею 49 КК України строки давності, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 просив про звільнення його від кримінальної відповідальності й закрити кримінальне провадження щодо нього у зв`язку з закінченням строків давності, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, вважає необхідним вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2019 року відносно ОСОБА_6 , скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 368 КК України (в редакції Закону України від 18 квітня 2013 р.), у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України.

Що стосується доводів прокурора про прийняття рішення про покладення на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язку відшкодування процесуальних витрат у провадженні, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Частиною 2 статті 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Відповідно до ч. 1 статті 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.
Згідно положень п. 13 ч. 1 статті 368, п. п. 1, 2 ч. 4 статті 374 КПК України питання щодо процесуальних витрат вирішується судом при ухваленні вироку.Кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості стягнення судових витрат з особи, яку було звільнено від кримінальної відповідальності. Таку точку зору займає і Верховний Суд (дивись ухвалу Верховного Суду від 28.10.2019 року № 281/ 264/19).
Дане питання може бути вирішено на стадії виконання судового рішення в порядку передбаченого ст. ст. 537-539 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 417 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності, задовольнити.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2019 року відносно ОСОБА_6 , скасувати, кримінальне провадження щодо нього закрити, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 368 КК України (в редакції Закону України від 18 квітня 2013 р.), у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.
Судді: