Справа № 479/203/20
Провадження № 1кс/479/49/20
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2020 року смт Криве Озеро

Слідчий суддя Кривоозерського районного суду ОСОБА_1
з участю:секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2020 року за №0000055 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором - начальником Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб: вантажний малотонажний фургон-В, марки "Ford", моделі "Courier", жовтого кольору, 1997 року випуску, яким фактично користувався ОСОБА_5 , власником якого значиться ОСОБА_6 , з забороною користування та розпорядження вказаним майном та залишенням вказаного транспортного засобу на зберіганні на території Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області.
У обґрунтування свого клопотання слідчий зазначила, що у провадженні СВ Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000055 від 17 лютого 2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, за повідомленням про те, що ОСОБА_5 , який обміняв свій автомобіль Volkswagen Scirocco з ОСОБА_7 на автомобіль марки "Ford", моделі "Courier", вподальшому будучи невдоволений угодою, самовільно забрав автомобіль марки "Ford", моделі "Courier" назад. Вподальшому дружина ОСОБА_5 добровільно видала вказаний автомобіль.
Слідчий в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала, просила їх задовольнити.
В судовому засіданні ОСОБА_5 , його захисник - адвокат ОСОБА_8 , - просили відмовити в задоволенні вказаного клопотання, вказуючи, що працівниками Кривоозерської поліції в порушення вимог ст.233 КПК України проникли на територію домоволодіння гр. ОСОБА_5 всупереч його волі, застосовуючи фізичну силу викотили автомобіль марки "Ford", моделі "Courier", на дорогу, після чого примусили дружину користувача автомобілю ОСОБА_9 написати заяву про добровільну видачу автомобіля. Огляд автомобіля був проведений без відповідної ухвали слідчого судді. Захисник вказувала, що відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 були внесені 17 лютого 2020 року о 19.02 год., тоді як допит заявника ОСОБА_7 , дружини користувача автомобілем ОСОБА_5 були проведені 17 лютого 2020 року - о 18.10 год., 08.30 год. відповідно, що вказує на недопустимість доказів, долучених до клопотання про арешт автомобіля. Також захисник при вирішенні питання по суті просила звернути, що з клопотанням про арешт автомобіля звернувся неналежний суб"єкт, а саме слідчий Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУ НП в Миколаївській області, хоча мав право звернутися лише прокурор.
Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до положень ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
На переконання слідчого судді саме положеннями даної статті, а не ст.64-2 КПК України, визначено порядок звернення з клопотанням про арешт майна і осіб, повноважних на подачу такого виду клопотання про забезпечення кримінального провадження. Крім того, і ст.64-2 КПК України, як і будь-яка інша норма КПК України, не містять положень, які б забороняли слідчому звертатись з клопотанням про накладення арешту на майно третьої особи.
Як зазначалось вище, клопотання подане слідчим за погодженням з прокурором, що повністю відповідає вимогам КПК.
При цьому доводи адвоката стосовно підставності поданого слідчим клопотання є обгрунтованими.
Як вбачається з доданого до клопотання витягу, слідчим відділом Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУ НП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000055 від 17 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, за заявою ОСОБА_7 ..
На день розгляду даного клопотання жодній особі не було оголошено про підозру у кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно положень п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Положеннями ст.98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно положень ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
При застосуванні заходів забезпечення слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.
В даному випадку, на підтвердження того, що вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР, слідчим до клопотання додано письмову заява від 17 лютого 2020 року ОСОБА_7 , в якій він просить прийняти міри до ОСОБА_5 , який забрав його автомобіль марки "Ford", моделі "Courier", протокол огляду речей від 18 лютого 2020 року, згідно якого вказаного, що огляд зазначеного автомобіля проведено при добровільній видачі ОСОБА_9 в с.Луканівка Кривоозерського району, фотокопія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки "Ford", моделі "Courier", власником якого значиться ОСОБА_6 , поліс обов"язкового страхування на вказаний автомобіль.
В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що між ним і ОСОБА_7 в червні місяці 2019 року було досягнуто домовленості щодо обміну автомобілями, тобто ОСОБА_5 віддав ОСОБА_7 автомобіль марки "Ford", моделі "Courier", ОСОБА_7 . ОСОБА_5 автомобіль Volkswagen Scirocco. На початку 2020 року при виїзді до м.Одеси ОСОБА_5 на автомобілі Volkswagen Scirocco стало відомо, що ОСОБА_7 в 2019 році обмінявся своїм мотоциклом на вказаний автомобіль, вподальшому з"ясувалось, що мотоцикл рахується в угоні. В телефонному режимі ОСОБА_5 повідомив про вказане ОСОБА_7 , який не спростував вказану інформацію, тому того ж дня на виконання вимоги попередніх користувачів автомобіль Volkswagen Scirocco був повернутий їм. Вподальшому ОСОБА_5 за згодою з ОСОБА_7 шляхом буксирування автомобіль марки "Ford", моделі "Courier", який зберігався в смт.Криве Озеро, відігна до свого домоволодіння в с.Луканівку Кривоозерського району, та отримав від ОСОБА_10 оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_5 в судовому засіданні наполягав, що жодних протиправних дій відносно ОСОБА_7 не вчиняв, оскільки ОСОБА_7 попередньо не довів до його відома про свої сумнівні угоди та має самостійно вирішувати непорозуміння.
ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив про обставини обміну автомобілями з ОСОБА_5 , при цьому стверджував, що сумнівається в тому, що в м.Одеса автомобіль Volkswagen Scirocco був повернутий ОСОБА_5 попереднім власникам, тому вважає, що його дії є незаконними.
Слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого СВ від 18 лютого 2020 року речовим доказом у даному провадженні визнано автомобіль марки "Ford", моделі "Courier", жовтого кольору, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого значиться ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_1 ,
При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна та додані до нього матеріали не містять дані, які дають підстави вважати, що автомобіль марки "Ford", моделі "Courier" відповідає критеріям ст.98 КПК України. Слідчим не наведено жодних об"єктивних даних, які б підтверджували, що автомобіль автомобіль марки "Ford", моделі "Courier", жовтого кольору, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або був об"єктом кримінально-протиправних дій, чи набутий кримінально протиправним шляхом. Наявна в матеріалах провадження постанова слідчого про визнання автомобілю марки "Ford", моделі "Courier", речовим доказом у даному кримінальному провадженні фактично винесена формально.
Встановлено, що власником даного авомобілю значиться ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_1 , проте відомості, що органом досудового розслідування його повідомлено про наявність заяви про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.356 КК України, матеріали справи не містять.
За положеннями ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слідчим, прокурором не доведено, що майно, щодо якого ініційоване клопотання, має значення речових доказів, а також не доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Вказане у своїй сукупності свідчить про необґрунтованість клопотання та відсутність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного у клопотанні майна. Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - вантажний малотонажний фургон-В, марки "Ford", моделі "Courier", жовтого кольору, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2020 року за №0000055 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, шляхом заборони відчуження, розпорядження і використання вказаного майна власником та іншими особами - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з моменту її проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний суд Миколаївської області.

Слідчий суддя: