Ухвала

06 липня 2020 року

м. Київ
справа № 478/548/18
провадження № 51-2836 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 квітня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року щодо ОСОБА_5

та ОСОБА_6 .
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що цих вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені

в оскаржуваному рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 цього Кодексу підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Проте у поданій скарзі не міститься обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та необхідності скасування судових рішень

на підставах, передбачених указаною вище статтею, з огляду на положення статей 404, 412, 413, 419 КПК. Натомість захисник, надаючи свою оцінку доказам,

по суті заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 цього Кодексу не відноситься до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду.

Крім того захисник не дотримався вимог ч. 6 ст. 427 КПК, оскільки не додав

до касаційної скарги її копії у необхідній кількості для надіслання всім учасникам судового провадження, яких є шість.
Разом із цим в порушення положень ст. 50 КПК, захисник, на підтвердження своїх повноважень, не долучив до касаційної скарги копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, а також ордер, договір чи доручення.
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 квітня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3