Справа № 385/975/19
ВИРОК

іменем України

11.03.2020 рокум. Благовіщенське

Ульяновський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Благовіщенське Кіровоградської області кримінальне провадження №0000017, внесене 07.01.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колодисте, Уманського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який на утриманні малолітніх осіб та осіб похилого віку не має, пенсіонера, інваліда 3 групи, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, який не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та заподіяли тяжке тілесне ушкодження іншому потерпілому, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України. Злочин вчинив за таких обставин:

07 січня 2019 року близько 05.00 год. ОСОБА_4 , керував технічно справним транспортним засобом ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_1 , з дозволу власника ОСОБА_8 , в салоні якого знаходилися пасажири - ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , рухаючись в темну пору доби по автомобільній дорозі сполученням м.Гайворон - с.Долинівка, Гайворонського району, Кіровоградської області у напрямку с.Долинівка, зі швидкістю близько 50 км./год.

Під час руху ОСОБА_4 порушив вимоги підпункту б) п.2.3, п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, згідно яких:

п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вказані порушення виразилось в тому, що на ділянці заокруглення дороги в районі с. Садове на відстані 175 м. у східному напрямку від електроопори № 39, проявивши особисту недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, ОСОБА_4 не вибрав безпечної в даних дорожніх умовах швидкості руху керованого ним автомобіля, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, а саме стану проїзної частини, снігового замету на його смузі руху, в момент виникнення небезпеки для подальшого руху, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив виїзд автомобіля на узбіччя, де сталося його зіткнення із деревом.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири, які знаходилися в салоні автомобіля ВАЗ 211540, отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості: згідно з висновком судово-медичної експертизи №51 від 10.05.2019 року ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої поєднаної травми (тяжкої закритої хребетно-спинальної травми); вибухового уламкового перелому тіла L 1 хребця 3-го ступеню з формуванням клину Урбана та абсолютним стенозом хребетного каналу; антелістезу Тh 12 хребця; синдрому повного поперечного ураження спинного мозку; порушення функцій тазових органів по типу нетримання, нейрогенного сечового міхура; посткатетеризаційної сечової інфекції; закритої травми грудної клітини з переломом 3-8 ребер зі зміщенням кісткових фрагментів та 11 ребра зліва з пошкодженням легені та травматичним лівобічним пневмотораксом; гострого тромбозу глибоких та поверхневих вен лівої нижньої кінцівки, які в своїй сукупності відносяться до тяжких, як небезпечних в момент спричинення; по своєму характеру та локалізації є характерними для автомобільної травми в салоні автомобіля під час ДТП. Згідно висновку судово-медичної експертизи №50 від 10.05.2019 року ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді комбінованої травми: компресійного перелому 7-го шийного хребця другого ступеню; перелому напівлунного відростку 7-го шийного хребця справа без зміщення уламків; перелому остистого відростку 6-го шийного хребця; перелому дужок 6 і 7 шийних хребців; забою спинного мозку; двобічного перелому нижньої щелепи (ментальний зліва, ангулярний справа), які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які по своєму характеру та локалізації є характерними для автомобільної травми в салоні автомобіля під час ДТП.

Таким чином ОСОБА_12 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження та заподіяли тяжке тілесне ушкодження іншому потерпілому.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, зазначених у висунутому йому обвинуваченні, визнав повністю. Суду пояснив, що проживає у с.Затишок Уманського району Черкаської області і є приватним підприємцем. Має автомобіль ВАЗ 211540 р.н. НОМЕР_2 . Має посвідчення водія категорії «А», «В», «С» і стаж водія близько 25 років. 7 січня 2019 року у вечері до нього зателефонувала знайома ОСОБА_13 і попросила відвезти її до с. Таужна Гайворонського району Кіровоградської області. Він погодився. Разом з ОСОБА_14 ще їхали ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 (прізвищ не знає) і вночі вони виїхали і близько опівночі приїхали до с. Тужна до матері ОСОБА_19 . Звідти поїхали до м.Гайворон, а потім до с.Долинівка. По дорозі між м.Гайворон та с.Долинівка на крутому повороті машина виїхала на лід і її занесло з проїзної частини та кинуло на ліве узбіччя. Подальші події не пам`ятає. Висловив щире каяття, повідомив, що після ДТП надавав кошти потерпілим для лікування. Просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, так як він є інвалідом 3 групи загального захворювання, пов`язаного з хворобою ніг і не може добре пересуватись пішки, крім того вказав, що він є приватним підприємцем і право керування транспортними засобами йому потрібно для здійснення цієї діяльності.

Враховуючи покази обвинуваченого, те, що він не оспорює вказані в обвинувальному акті фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду відсутні сумніви в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно ч.3 ст.349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_12 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому, оскільки в результаті судового слідства доведено факт порушення обвинуваченим, який керував транспортним засобом, правил дорожнього руху, наслідком якого стало спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження одному потерпілому та тяжке тілесне ушкодження іншому потерпілому.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 , є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Суд приходить до висновку про щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, виходячи з того, що обвинувачений беззаперечно визнав свою провину у вчиненому злочині, висловив жаль з приводу вчиненого. Надавав кошти на лікування потерпілих.

Суд приходить до висновку про активне сприяння обвинуваченого розкриттю злочину, виходячи з того, що він надав органам досудового слідства допомогу в установленні невідомих їм обставин справи щодо вчинення ним кримінального правопорушення - зокрема про подію ДТП.

Обставин, що обтяжують покарання, не виявлено.

Обвинувачений ОСОБА_12 є непрацездатним за віком, інвалідом 3 групи, на обліку психіатра, нарколога не перебуває, є таким, що не має судимості, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обвинуваченому повинно бути призначене передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації від 10.10.2019 р. ризик повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення є низькими, ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства є середнім, наявна можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. З огляду на вказані дані досудової доповіді, на пом`якшуючі покарання обставини, на відсутність обтяжуючих покарання обставин, на дані, які характеризують його особу, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_12 без відбування покарання та приймає рішення про звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Суд приходить до висновку про недоцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами з огляду на характер вчинених ним порушень правил дорожнього руху вони не є грубими і значною мірою були зумовлені сукупністю вказаних порушень з природними факторами. Суд також зважає на пом`якшуючі покарання обставини, дані, які характеризують його особу, та те, що обвинувачений є інвалідом 3 групи загального захворювання, пов`язаного з хворобою ніг і не може добре пересуватись пішки, суд також бере до уваги те, що обвинувачений є приватним підприємцем і право керування транспортними засобами йому потрібно для здійснення цієї діяльності.

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.
Потерпілою ОСОБА_5 до ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про стягнення 180000 грн. 00 коп. моральної шкоди та 2100 грн.00 коп. витрат по наданню правової допомоги.
Наявність моральної шкоди позивачка обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП, що сталася з вини обвинуваченого, їй заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, завданий сильний фізичний біль, душевні страждання, втрату душевного спокою, страх. Внаслідок тілесних ушкоджень змінився устрій її життя, виникла потреба у додаткових зусиллях для організації життя. Заподіяну моральну шкоду позивачка оцінює у 180000 грн.

При вирішенні позову суд виходить із слідуючого:

Виходячи з встановлених судом обставин справи, суд вважає доведеним факт спричинення ОСОБА_4 . ОСОБА_5 моральних страждань від заподіяних кримінальним правопорушенням тілесних ушкоджень. Зважаючи на характер допущеного щодо позивачки правопорушення, глибину душевних страждань, ступень вини обвинуваченого, враховуючи при цьому вимоги розумності і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 грн. 00 коп.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь ОСОБА_5 понесені нею та документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 2100 грн.

Арешт автомобіля ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_1 , накладний ухвалою від 08.01.2019 року слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області для забезпечення збереження речового доказу підлягає зняттю, як такий, що виконав своє призначення.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України:
- автомобіль ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_1 підлягає поверненню ОСОБА_4 , який відповідно до п.2.2. Правил дорожнього руху України є його законним володільцем.

Витрати на залучення експертів у зв`язку із проведенням судових експертиз:
- судової інженерно-транспортної експертизи (висновок № 19 від 07.02.2019 року) вартістю 1001 грн.00 коп.;
- судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи (висновок № 90 від 24.04.2019 року) вартістю 1099 грн. 07 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
У зв`язку із тим, що на досудовому слідстві міра запобіжного заходу не обиралась, підстав для обрання міри запобіжного заходу в судовому засіданні не вбачається.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 474, 475 КПК України,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому звинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2100 (дві тисячі сто) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Арешт автомобіля ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_1 , накладний ухвалою від 08.01.2019 року слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області зняти.

Речовий доказ по справі:
- автомобіль ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_4 як законному володільцю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів 2100, 07 (дві тисячі сто) грн. 07 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Ульяновський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя ОСОБА_1