Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

"08" січня 2020 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судове провадження про виправлення описки у вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2019 року щодо ОСОБА_3 , засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 297 КК України,

встановив:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2019 року ОСОБА_3 , засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 297 КК України.

28.11.2019 року до суду надійшла заява захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про виправлення описки у мотивувальній частині вироку в частині, що стосуються визнання ОСОБА_3 цивільного позову ОСОБА_5 та зазначення в тексті вироку про застування судом в ході розгляду так званої «спрощеної процедури судового розгляду».

В обґрунтування заяви зазначається, що судовий розгляд кримінального провадження в спрощеному провадженні не здійснювався. В ході судового розгляду судом досліджувалися докази по справі, зокрема письмові докази додані до цивільного позову ОСОБА_5 , що обґрунтовували її позовні вимоги стосовно завданих їй злочином збитків. ОСОБА_3 проти позову ОСОБА_5 заперечував спираючись на його необґрунтованість, оспорювалася ціна позову.

При цьому зазначає, що в тексті вироку суду (арк. 3 абз. 1) суд зазначає: «...Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме обвинувачений, його захисник, прокурор, потерпілі не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення злочину, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій у суду не виникло, а також роз`яснено ним, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані...» (арк. 4 абз.5) «...Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 10 000 грн. матеріальної шкоди (а.с.153 т.1) суд виходить з наступного.

Цивільним позивачем позовні вимоги підтримані в судовому засіданні. Обвинувачений цивільний позов не визнає...».

Також заявник зазначає, що вирок містить суперечності щодо вирішення цивільного позову та посилається, що у тексті вироку (арк.3 абз. 11) суд нібито суперечливо зазначає:

«...Цивільними позивачами позовні вимоги уточнені та підтримані в судовому засіданні. Цивільним відповідачем ОСОБА_3 позови визнано повністю...», що на думку заявника суперечить висновку суду викладеному на аркуші 4 абз. 5 цього ж рішення.

Захисник, прокурор, в судове засідання не з`явився повідомлені належним чином, що не перешкоджає вирішенню питання про виправлення описки.

Дослідивши заяву про виправлення описки та вирок від 14.11.2019 року суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Суд констатує, що заява подана щодо вироку від 26.06.2019 року тоді як фактично ухвалено 14.11.2019 року, що суд розцінює як технічну помилку захисника.

Як зазначено у вироку суду, «допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам щодо обставин вчинення злочинів».

Головуючим було з`ясовано правову позицію усіх учасників судового провадження, в тому числі обвинуваченого та захисника, які не оспорювали викладені в обвинувальному акті обставини вчинення злочину. У зв`язку з цим суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, ухвалив не досліджувати обставини, які ніким не оспорювались (а.с. 166-167 т. 2). Водночас, оскільки обвинувачений не визнав цивільний позов ОСОБА_5 суд після з`ясування думки учасників судового провадження прийняв рішення дослідити докази, які стосуються позовних вимог.

При цьому судом було враховано, що розмір позовних вимог жодним чином не впливає на кваліфікацію діяння обвинуваченого.

Що стосується наявних на думку заявника у вироку суперечностей щодо вирішення цивільного позову, вказане твердження є помилковим, оскільки фраза «Цивільними позивачами позовні вимоги уточнені та підтримані в судовому засіданні. Цивільним відповідачем ОСОБА_3 позови визнано повністю» стосується попереднього абзацу, у якому йдеться про цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 5000 грн. матеріальної шкоди (а.с. 160 т.1), сума якої була уточнена під час судовогорозгляду, цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 12 000 грн. матеріальної шкоди (а.с. 152 т.1), цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_3 8000 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди (а.с. 154 т.1), цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_3 4000 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди (а.с. 155 т.1).

Цивільний позов ОСОБА_5 судом у вироку вирішено окремо та дано оцінку усім доказам у цій частині.

Такими чином під став для виправлення описки суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст. 379 КПК України суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 щодо виправлення описки у вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2019 року щодо ОСОБА_3 , засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 297 КК України відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її проголошення, а засудженим з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_1