Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/128/19
Провадження по справі № 1-кп/281/8/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2020 року смт Лугини
Лугинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Лугинського районного суду Житомирської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
В ході судового засідання, на стадії доповнень, прокурором було заявлено клопотання про допит в наступному судовому засіданні експерта ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Коростенським міськрайонним судом Житомирської області.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , при розгляді даного клопотання поклався на розсуд суду, а також заявив клопотання про виклик у наступне судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Прокурор не заперечувала проти виклику у наступне судове засідання для допиту в якості свідка ОСОБА_8 , однак заперечувала проти виклику свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки раніше прокурором вже заявлялось клопотання про їх допит, однак в ході судового розгляду прокурор відмовилася нього, в свою чергу обвинувачений підтримав відмову прокурора від допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Потерпіла ОСОБА_6 , відносно заявлених клопотань підтримала думку прокурора.

Стосовно допиту експерта ОСОБА_7 в режимі відеоконференції суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі, зокрема, необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 336 КПК України якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому на території, яка перебуває під юрисдикцією суду, або на території міста, в якому розташований суд, судовий розпорядник або секретар судового засідання цього суду зобов`язаний вручити такій особі пам`ятку про її процесуальні права, перевірити її документи, що посвідчують особу, та перебувати поряд з нею до закінчення судового засідання.
За таких обставин, беручи до уваги віддаленість місця роботи експерта ОСОБА_7 , який працює в м. Коростень від Лугинського районного суду Житомирської області та його службову зайнятість, відповідне клопотання прокурора, проти якого не заперечували учасники кримінального провадження, з метою більш оперативного розгляду цієї справи, вважаю необхідним наступне судове засідання проводити в режимі відеоконференції дистанційно з Коростенським міськрайонним судом Житомирської області.
Що стосується клопотання захисника про виклик у наступне судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , то суд приходить до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1,2 та 6 ст.22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод та законних інтересів. Суд, зберігаючи об`єктивність на неупередженість, створює умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для надання показань.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлене захисником клопотання відповідає вимогам КПК України та не суперечить загальним засадам кримінального провадження, визначеним у ст.7 КПК України, а тому підлягає задоволенню.

Крім того, прокурор Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з письмовим клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке підтримала в судовому засіданні. Дане клопотання мотивовано тим, що строк дії попередньої ухвали про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 05.04.2020, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які врахував суд при обранні та продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились та продовжують об`єктивно існувати.
Прокурор зазначила, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та вчинив новий тяжкий злочин, пов`язаний з умисним заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, вчинене способом, що має характер особливого мучення, що спричинило смерть потерпілої. Повторно наголосила на тому, що обвинувачений після оголошення ухвали апеляційного суду Житомирської області про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по даному кримінальному провадженню залишив приміщення суду та зник у невідомому напрямку. Після чого тривалий час перебував в розшуку і лише в зв`язку з виконанням оперативно-розшукових заходів по розшуку обвинувачений був виявлений.
На думку прокурора, вказане дає підстави вважати, що обвинувачений, в разі звільнення з-під варти, може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду або від виконання процесуальних рішень.
Прокурор зауважила, що застосуваня більш м`якого запобіжного заходу ніж той, що було обрано обвинуваченому буде недоцільним, оскільки не зможе запобігти ризикам, які були підставою обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив клопотання сторони обвинувачення задовольнити частково та обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

На його думку стороною обвинувачення не доведено існування тих ризиків, на які вона посилається при розгляді клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Потерпіла в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора. Крім того потерпіла категорично заперечувала, щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки побоюється за своє життя, та життя своїх близьких, зазначила, що обвинувачений раніше погрожував їй фізичною розправою. Вважає обвинуваченого, суспільно небезпечною людиною.
Розглянувши клопотання, яке прокурором в судовому засіданні підтримане, заслухавши думку обвинуваченого, його захисника та потерпілої, суд дійшов висновку про доцільність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.
11.12.2018 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, дію якого продовжувалося ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира .
Ухвалами Лугинського районного суду Житомирської області строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 також неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою від 06.02.2020 до 05.04.2020 включно.
До зазначеної вище дати судове провадження не може бути завершеним з об`єктивних причин, оскільки наразі суд перебуває на стадії доповнень і в наступному судовому засіданні заплановано допит свідків - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які ще судом не допитувались.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та вчинив новий тяжкий злочин, пов`язаний з умисним заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, вчинене способом, що має характер особливого мучення, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_11 та який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, враховує особу обвинуваченого, який не працює, сталих соціальних зв`язків не має (малолітня дитина знаходиться під опікою його матері), відсутність протипоказань за віком та станом здоров`я проти тримання в умовах ізоляції від суспільства, а також те, що стороною захисту, хоч і заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного західу не пов`язаного з триманням під вартою, натомість суду не надано жодних доказів того, що враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики на даний час зникли або ж зменшились.

Суд приймає до уваги той факт, що обвинувачений після оголошення ухвали апеляційного суду Житомирської області про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по даному кримінальному провадженню залишив приміщення суду та зник у невідомому напрямку. Після чого обвинувачений тривалий час перебував в розшуку, відносно нього застосовувались оперативно-розшукові заходи і лише через певний час, після звернення матері обвинуваченого в поліцію останній був виявлений.
Вказане, на думку суду, може свідчити про те, що обвинувачений, в разі звільнення з-під варти, може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду або від виконання процесуальних рішень, впливати на свідків, які ще не допитані судом, або вчиняти нові злочини.
Суд встановив, що ризики та обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні запобіжного заходу тримання під вартою на сьогодні не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави до зміни запобіжного заходу суд не вбачає.
Тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 необхідно продовжити.
Зважаючи на існування ризиків, які дають достатні підстави для суду продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, а також враховуючи недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому застосувати до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, суд не вважає можливим.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку встановленому законом.
При цьому, суд зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги пп. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, крім того суд враховує те, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки, на переконання суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити уникнення визначених вище ризиків.
Керуючись ст. ст.331, 336, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 про виклик у наступне судове засідання для допиту експерта ОСОБА_7 та про його допит в режимі відеоконференції за його участі між Лугинським районниим судом Житомирської області та Коростенським міськрайонний судом Житомирської області задовільнити.
Проведення судового засідання за участі експерта ОСОБА_7 здійснювати дистанційно у режимі відеоконференції між Лугинським районним судом Житомирської області та Коростенським міськрайонний судом Житомирської області.
Доручити Коростенському міськрайонному суду Житомирської області забезпечити проведення судового засідання за участю експетра ОСОБА_7 в режимі відеоконференції о 12 год. 00 хв. 21 квітня 2020 року.
Копію ухвали негайно надіслати до Коростенському міськрайонному суду Житомирської області для організації проведення відеоконференції, відповідно до вимог ст. 336 КПК України.
Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.
Клопотання захисника ОСОБА_5 про виклик у наступне судове засідання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - задовільнити.
Клопотання прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовільнити.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, продовжити на 60 днів, тобто до 01 червня 2020 року, включно.
Відкласти судовий розгляд по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на 21 квітня 2020 року на 12 год.00 хв.
В наступне судове засідання викликати прокурора, потерпілу, захисника, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та експерта ОСОБА_7 доставити з Житомирської установи виконання покарань № 8 обвинуваченого ОСОБА_4 .
Повний текст ухвали оголосити 06 квітня 2020 року о 12 годині 30 хвилин в приміщенні Лугинського районного суду Житомирської області.
Копію ухвали вручити захиснику, обвинуваченому, прокурору та направити до Житомирської установи виконання покарань № 8.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Лугинський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1