Дата документу 13.01.2020 Справа № 326/1783/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №326/1783/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/807/472/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Оріхівська виправна колонія (№ 88)»,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Приморського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2017 року ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та засуджено за цей злочин до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до казаного покарання було частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного йому за вироком того ж суду від 24 січня 2017 року та остаточно сукупністю вироків було призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Згідно розпорядження місцевого суду вирок від 28 грудня 2017 року набрав законної сили 29 січня 2018 року та на цей час ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Оріхівська виправна колонія (№ 88)».
12 грудня 2019 року засудженим ОСОБА_7 подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарженні вироку суду у відношенні нього від 28 грудня 2017 року, яке він мотивує тим, що з вироком у відношенні себе він категорично не згодний, засуджений за сфабрикованим обвинуваченням. Під час його допиту на нього здійснювався фізичний та психічний тиск. До судового засідання він був доставлений з Приморської ЦРБ зі стаціонарного відділення та був засуджений до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Після завершення судового засідання він знову був доставлений до стаціонарного відділення ЦРБ для продовження лікування ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП, а потім був переведений до амбулаторного лікування. Через те, що він пенсійного віку, проживав один та внаслідок отриманих травм переламів, мав обмеження у русі та через юридичну неграмотність, своєчасно подати апеляційну скаргу не міг.
До клопотання засудженим ОСОБА_7 додано копію листа головного лікаря КП «Приморська ЦРЛ» від 25 листопада 2019 року, згідно якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 2 грудня 2017 року по 22 грудня 2017 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку. Крайовий перелом крила клубової кістки справа, закритий перелом V ребра, множинні рани обличчя, забій, гематоми обох гомілок, крайовий перелом проміжної клиноподібної кістки зліва. Посттравматичний неврит малогомілкового нерва зліва. Вколочений перелом шийки правого стегна. Дані щодо амбулаторного лікування відсутні.
Вислухавши в судовому засіданні засудженого, який клопотання підтримав та просив його задовольнити, в обґрунтування зазначив, що злочин, за який його засуджено, він не вчинював, що в суді першої інстанції пояснював не пам`ятає, але не спростовував того, що у період з 22 грудня 2017 року по 28 грудня 2017 року був виписаний з лікарні, вислухавши прокурора, яка заперечувала проти задоволення клопотання про поновлення строку з тих підстав, що ОСОБА_7 був присутній в суді першої інстанції, своєчасно отримав копію оскаржуваного ним вироку, достовірних поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження не навів, перевіривши матеріали судового провадження в частині, що стосуються питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення; для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений лише з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Таким чином, підставою для прийняття рішення про поновлення пропущеного строку можуть бути лише поважні причини його пропуску, під якими слід розуміти ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
Разом з тим, на переконання колегії суддів, таких причин засудженим в клопотанні та безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду не наведено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 був присутній в судовому засіданні Приморського районного суду Запорізької області 28 рудня 2017 року під час розгляду кримінального провадження у відношенні нього за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та постановлення вироку у цей день.
Наведене підтверджується журналом судового засідання від 28 грудня 2017 року (а.с. 15-16) та змістом аудіозапису судового засідання від цієї дати (а.с. 21).
На час розгляду провадження та постановлення вироку ОСОБА_7 не перебував під вартою, разом з тим згідно наявної в матеріалах справи розписки, копію вироку суду він отримав того ж дня 28 грудня 2017 (а.с. 19).
Оскільки у строк, визначений ст. 395 КПК України вирок суду першої інстанції оскаржений не був, судове рішення набрало законної сили 29 січня 2018 року (а.с. 23).
Відповідно до повідомлення начальника Оріхівської виправної колонії № 88, станом на 26 червня 208 року ОСОБА_7 вже відбував покарання, призначене йому вироком суду від 28 грудня 2017 року (а.с. 27).
Але вперше ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок суду у відношенні нього від 28 грудня 2017 року лише 18 вересня 2018 року (а.с. 28, 31-32), яку ухвалою Запорізького апеляційного суду від 5 листопада 2018 року було повернуто через пропуск строку апеляційного оскарження і відсутність підстав для його поновлення (а.с. 41-42).
В подальшому ОСОБА_7 подавав апеляційну скаргу 31 січня 2019 року, яку було повернуто через відсутність клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с. 69-70), 11 березня 2019 року, яку ухвалою суду від 10 квітня 2019 року було повернуто через відсутність підстав для поновлення строку апеляційного оскарження та (а.с. 86-88) та 1 серпня 2019 року, яку було повернуто з аналогічних підстав (а.с. 108-110).
Звертаючись з даним клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, засуджений ОСОБА_7 як на одну з підстав пропуску строку посилається на те, що він перебував на лікуванні та за станом здоров`я не мав можливості реалізувати своє право апеляційного оскарження.
Разом з тим з доданої самим засудженим до клопотання медичної довідки, на стаціонарному лікуванні він знаходився у період часу з 2 грудня 2017 року по 22 грудня 2017 року. Дані щодо його подальшого амбулаторно лікування відсутні (а.с. 131).
Згідно аудіозапису судового засідання від 28 грудня 2017 року ОСОБА_7 в ньому присутній був, з приводу незадовільного стану здоров`я скарг не заявляв, в довільній формі дав показання в якості обвинуваченого, вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав, дав пояснення за яких обставин заволодів майном потерпілої, розпорядився ним та грошовими коштами, отриманими за нього.
В суді апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_7 не спростовував того, що на час постановлення вироку 28 грудня 2017 року був виписаний з лікарні, на амбулаторному лікуванні не перебував.
Отже матеріали провадження не підтверджують того, що засуджений ОСОБА_7 , який був достовірно обізнаний про постановлення обвинувального вироку у відношенні нього ще 28 грудня 2017 року за станом здоров`я не мав можливості вчасно реалізувати право на апеляційне оскарження.
Що стосується доводів клопотання засудженого з приводу того, що він не встиг подати апеляційну скаргу через свою юридичну неграмотність, то на увагу вони не заслуговують також, оскільки з урахуванням даних про особу засудженого та тяжкості вчиненого ним злочину, у відповідності до ст. 52 КПК України участь захисника в даному кримінальному провадженні не є обов`язковою, тому ОСОБА_7 повинен був сам на власний розсуд реалізовувати своє право на захист, в тому числі мав можливість отримати безоплатну вторинну правову допомогу.

Як встановила судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 1 жовтня 2015 року №5-103кс15, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Враховуючи, що ОСОБА_7 було достовірно відомо про винесення Приморським районним судом Запорізької області 28 грудня 2017 року вироку у відношенні нього, а також приймаючи до уваги, що поважних причин істотного пропуску строку апеляційного оскарження ним не наведено, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення вказаного строку слід відмовити.

Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Враховуючи, що востаннє подану засудженим ОСОБА_7 апеляційну скаргу йому було вже повернуто на підставі ухвали Запорізького апеляційного суду від 10 квітня 2019 року (а.с. 76, 86), колегія суддів не приймає рішення щодо повернення засудженому безпосередньо апеляційної скарги, а повертає йому додані до клопотання матеріали (а.с. 131).

На підставі зазначеного, керуючись ст. 117, 395, 399, 418, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2017 року, залишити без задоволення.
Копію ухвали із усіма доданими до клопотання про поновлення строку матеріалами невідкладно надіслати засудженому ОСОБА_7 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4