ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/365/20 Справа № 186/1554/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати як необґрунтовану та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що поза увагою слідчого судді залишилися відсутність прямих доказів збуту наркотичних засобів ОСОБА_8 , таких як проведення оперативної закупки, чи вилучення грошових коштів, отриманих у закупника.
Вказує на те, що слідчий суддя не надав належної оцінки поясненням самого підозрюваного стосовно того, що вказані сліппакети він використовував для власного вживання, а не з метою збуту, також протоколи допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не підтверджуються жодним іншим доказом збуту наркотичних засобів, крім того, вказані свідки не зазначили коли, за скільки та яку речовину вони нібито придбавали у ОСОБА_8 .
Посилається на те, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 22 листопада 2019 року не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки в ньому відсутні відомості про права підозрюваного, що передбачені п. 7 ч. 1 ст.277 КПК України.
Також слідчий суддя не звернув уваги на те, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про порушення цього кримінального провадження були внесені 26 вересня 2018 року, проте повідомлення про підозру було вручене лише 22 листопада 2019 року, тобто через рік та два місяці, а 25 листопада 2019 року слідчий виніс постанову про оголошення ОСОБА_8 в розшук.
Зазначає, що слідчим суддею не з`ясовано, чи були правові підстави у слідчого оголошувати ОСОБА_8 у розшук та що заважало слідчому внести клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою протягом 72 годин після його затримання і вручення повідомлення про підозру, а також чи повідомлявся ОСОБА_8 слідчим належним чином про виклик перед тим, як він був оголошений у розшук.
Більш того, ОСОБА_8 не знав і не допускав, що він перебуває у розшуку, а лише дізнався від друга через мережу інтернет, що його розшукує поліція, та самостійно з`явився до відділу поліції.
Вважає, що слідчим суддею не обґрунтовано, чому неможливо до підозрюваного застосувати альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, враховуючи, що кримінальне провадження відкрито у вересні 2018 року, підозра пред`явлена в листопаді 2019 року, а затриманий ОСОБА_8 в 2020 році.
Ухвалою слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 рокубуло задоволено клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 22 години 10 хвилин 23 лютого 2020 року до 22 години 10 хвилин 22 квітня 2020 року, із визначенням застави у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 105 100 гривень.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, не працює, не має самостійного та постійного джерела доходу, тобто в нього відсутні засоби для існування, не зайнятий суспільно - корисною діяльністю, а тому враховуючи зазначені обставини та тяжкість покарання за вчинення вищевказаних злочинів, які передбачають покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 8 років та від 6 до 10 років, перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_8 не має постійного місця роботи, власного житла, постановою слідчого від 25 листопада 2019 року ОСОБА_8 оголошений у розшук, у зв`язку з тим, що покинув місце проживання та його місцезнаходження тривалий час було невідоме.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 14 березня 1984 року у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Відповідно до наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується низкою доказів, наявних у кримінальному провадженні, зокрема:протоколом огляду місця події від 25 вересня 2018 року, в ході якого ОСОБА_8 добровільно надав для огляду 13 сліп - пакетів з кристалічною речовиною білого кольору; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; висновком експерта № 1/8.6/3860 від 23 жовтня 2018 року, згідно якого вилучені у ОСОБА_8 речовини білого кольору містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін»; протоколом огляду місця події від 27 січня 2019 року; висновком експерта № 1/8.6/567 від 21 лютого 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка зазначила, що знає ОСОБА_8 , який займається незаконним збутом психотропної речовини «метамфетамін» в м. Першотравенську Дніпропетровської області та вона неодноразово сама в нього купувала психотропну речовину для особистого вживання; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка надала аналогічні показання (а.м. п. 7-25, 32-37), а також іншими матеріалами клопотання у їх сукупності.
Таким чином, доводи захисника щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, не можуть бути взяті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слідчим суддею правильно встановлена наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, малолітніх дітей та інших недієздатних, або обмежено дієздатних осіб на піклуванні не має, не має регулярного заробітку, у зв`язку з тим, що ніде не працює і не перебуває на соціальному забезпеченні, переховувався від органів досудового розслідування, в зв`язку з чим, постановою слідчого його було оголошено в розшук, тобто може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки він підтверджується матеріалами клопотання.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, а саме, що він офіційно не працює, на утриманні дітей та осіб похилого віку не має, раніше вже переховувався від органів досудового розслідування, та обґрунтовано дійшов висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, з чим погоджується колегія суддів.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Твердження захисника про те, що повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки відсутні відомості про права підозрюваного не заслуговує на увагу, тому як повідомлення про підозру ОСОБА_8 було вручено його матері ОСОБА_15 , оскільки місцезнаходження підозрюваного встановити не вдалося, про що зазначено в повідомленні про підозру та засвідчено підписом близького родича підозрюваного (а. м. п. 26-28). Про права підозрюваному ОСОБА_8 роз`яснено під час його затримання (а. м. п. 41-44).
Доводи захисника щодо тривалого проміжку часу з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень, і до вручення повідомлення про підозру та оголошення у розшук ОСОБА_8 є необґрунтованими, оскільки порушень ст. 276 КПК України не встановлено.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про відсутність у слідчого правових підстав для оголошення ОСОБА_8 у розшук, то вони на думку колегії суддів не є слушними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук. Розшук ОСОБА_8 оголошено з підстав того, що місцезнаходження підозрюваного невідоме.
Також не приймається до уваги твердження захисника щодо необізнаності ОСОБА_8 про те, що його розшукують, оскільки його місце перебування невідомо.
Крім того, згідно із положеннями частин 1 і 3 статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_8 , в порядку ст. 191 КПК України, був затриманий 24 лютого 2020 року о 22 годині 10 хвилин, отже слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановив строк дії вказаного запобіжного заходу з 22 години 10 хвилин 23 лютого 2020 року до 22 години 10 хвилин 22 квітня 2020 року.
Разом з тим, відповідно до відповіді, наданої Павлоградською місцевою прокуратурою Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року за № 12-18-504вих-20 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000504 від 26 вересня 2018 року за підозрою ОСОБА_8 за ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України закінчується 19 квітня 2020 року, однак слідчий суддя, в порушення вимог кримінального процесуального закону, перевищив цей строк, зазначивши строк тримання під вартою підозрюваного до 22 години 10 хвилин 22 квітня 2020 року, що є підставою для скасування судового рішення.
Отже, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, однак колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали, оскільки слідчий суддя застосував щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 квітня 2020 року, що перевищує строк закінчення досудового розслідування щодо ОСОБА_8 , у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.
Застава як альтернативний запобіжний захід була визначена ухвалою слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 в розмірі 105100 гривень, а тому колегія суддів також застосовує вказаний розмір застави.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Першотравенського відділення поліції Павлоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 квітня 2020 року включно.
Визначити ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 105 100 гривень.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.
У разі звільнення ОСОБА_8 з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки до 19 квітня 2020 року: не відлучатись із м. Першотравенська Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Попередити підозрюваного ОСОБА_8 що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :
_____________ _________ _________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4