Кримінальне провадження № 703/411/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміли об`єднане кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0002128 від 25 листопада 2018року та за № 0000080 від 18 січня 2019 рокупро обвинувачення:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рома, громадянина України, уродженця м. Чигирин Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз:

08 липня 2014 року Тальнівським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 6 років 8 місяців та на підставі ст. 72 КК України зараховано в строк відбутого покарання час попереднього ув`язнення з 05 березня 2012 року по 07 липня 2014 року, за що судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,-

- за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

ОСОБА_9 , будучи раніше засудженим за злочини проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, 24 листопада 2018 року, близько 16 години 00 хвилин, перебуваючи у кафе «Мрія», що знаходиться на бульварі графа О.Бобринського, 6 в м. Сміла Черкаської області, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрав мобільний телефон марки «Хіаоmi Redmi 4Х», ІМЕІ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , вартістю 1785 гривень, у шкіряному чохлі марки «G-CASE», вартістю 102 гривні, належні потерпілій ОСОБА_11 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 1887 гривень.

Він же, 18 січня 2019 року, близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи у домоволодінні АДРЕСА_3 , яке на праві власності належить ОСОБА_12 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння чужим майном, відкрито викрав грошові кошти в сумі 300 гривень, які знаходились на столі в кімнаті, після чого з місця події з викраденим зник, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_12 на вказану суму.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 11 липня 2019 року виконавчим комітетом Плескачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області потерпілий ОСОБА_13 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В раніше поданій до суду заяві, просив розгляд справи проводити без його участі, а також зазначив, що будь-яких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Потерпіла ОСОБА_11 в поданій до суду заяві, просила розгляд справи проводити без її участі, будь-яких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, міру покарання просить призначити на розсуд суду.

Відповідно до ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд. заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Враховуючи, що потерпіла ОСОБА_11 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, в судове засідання не з`явилася та звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд кримінального провадження проводити без її участі, а потерпілий ОСОБА_13 - помер, приймаючи до уваги думку прокурора, захисника та обвинуваченого, які вважали за можливе розгляд кримінального провадження провести без участі потерпілої ОСОБА_11 , суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду даного кримінального провадження без її участі.

Під час роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_9 суті пред`явленого йому обвинувачення, судом встановлено, що останньому зрозуміле викладене в обвинувальному акті обвинувачення, в якому він визнає себе винним у повному обсязі, та бажає надати покази щодо пред`явленого йому обвинувачення.

Визначаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, під час проведення судового засідання прокурор, в зв`язку з визнанням обвинуваченим своєї вини та не оспорюванням обставин, які викладені в обвинувальному акті, звернулася з клопотанням, з яким погодився обвинувачений, про дослідження доказів у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час судового розгляду встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які викладені в обвинувальному акті, обвинуваченим такі обставини визнаються та не оспорюються, при цьому добровільність його позиції не викликає сумнівів, роз`яснено обмеження права на оскарження в апеляційному порядку обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, на що учасники судового провадження погодилися, в зв`язку з чим, у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність досліджувати докази щодо обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі та надав покази, що дійсно він 24 листопада 2018 року, перебуваючи у кафе «Мрія`в м. Сміла Черкаської області, викрав мобільний телефон марки «Хіаоmi Redmi 4Х», у шкіряному чохлі марки «G-CASE», що належить ОСОБА_11 . Він же, вдень 18 січня 2019 року, перебуваючи у домоволодінні АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_12 , викрав грошові кошти в сумі 300 гривень, які знаходились на столі в кімнаті будинку.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються. Аналізуючи та оцінюючи покази обвинуваченого, суд вважає доведеним обвинувачення та правову кваліфікацію вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 КК України, та грабіж, вчинений повторно,за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_9 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Інші докази суду для дослідження не надавались, хоча суд роз`яснив учасникам розгляду справи вимоги ч.3 ст. 349 КПК України. Учасники судового розгляду не оспорювали фактичних обставин справи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 2 ст.185 КК України -таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч. 2 ст. 186 КК України -грабіж, вчинений повторно.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Згідно вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2019 року, ОСОБА_9 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням терміном на 2 роки.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 1 ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, що відповідно до вимог ст. 12 КК України класифікуються як злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, обставини вчинення злочинів, а саме те, що кримінальні правопорушення не потягли за собою тяжких наслідків, заподіяні збитки обвинуваченим повністю відшкодовані, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, що має системний характер, за місцем проживання характеризується посередньо, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В якості обтяжуючої покарання обставини, згідно ст. 67 КК України, є те, що ОСОБА_9 , маючи незняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став, та вчинив злочин повторно, крім того вчинив злочин щодо особи похилого віку.

В якості пом`якшуючих покарання обставин, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Виходячи з наведеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за скоєння ним кримінальних правопорушень у межах, установлених у санкціях ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 може бути виправлений без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Згідно ч.4 ст.70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими ст.ст. 70,71 КК України.

Підстав для застосування норм ст.69 КК України не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З врахуванням норми ч.2 ст.124 КПК України, з ОСОБА_9 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи у розмірі 572 гривні та 2288 гривень, а всього 2860 гривень.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 75, ст. 76, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України ст.ст.66, 67, 100, 124, 370, 374 КПК України, -

засудив:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України - 5(п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_9 5(п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з врахуванням вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2019 року, остаточно визначити ОСОБА_9 покарання строком 5(п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном в 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати в строк відбування покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, покарання, частково відбуте за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2019 року по день набрання законної сили даним вироком суду.

Стягнути з ОСОБА_9 користь держави 2860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) гривень витрат на залучення експерта.

Речові докази - мобільний телефон марки «Хіаоmi Redmi 4Х», ІМЕІ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з сім-картою «Київстар» залишити потерпілій ОСОБА_11 , звільнивши її від зобов`язань по зберігальній розписці;

- в`язку із ключами в кількості 3 штуки, з брелком червоного кольору із надписом «Евгения», упаковані до сейф-пакету №7012592, зимові черевики, чорного кольору, із маркуванням розміру - 40, у внутрішній частині марковані биркою «КАRАТ оriginal», упаковані до сейф-пакету №4524208, грошові кошти в розмірі 5468 гривень передані на зберігання до кімнати речових доказів Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області повернути власнику за належністю;

- слід низу взуття, поміщений в сейф-пакет № 7006395, дактилокарту ОСОБА_9 поміщену до сейф-пакету 3718798, передані на зберігання до кімнати речових доказів Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, з підстав не пов`язаних із запереченням обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий: ОСОБА_1