Справа № 298/224/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/720/20, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2020 року обрано
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, без освіти, неодруженому, офіційно не працевлаштованому, раніше судимому,
обвинуваченому за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 13 червня 2020 року (включно) із визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 42 040 (сорок дві тисячі сорок) гривень.
У разі внесення застави, у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України на обвинуваченого ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: 1) прибувати до прокурора чи суду за їх першою вимогою; 2) повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання; 3) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає, без дозволу прокурора чи суду; 4) докласти зусиль до пошуку роботи; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
В ухвалі суду вказується на те, що на розгляд до Перечинського районного суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, що ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2020 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 24 квітня 2020 року (включно) із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає суму 42 040 (сорок дві тисячі сорок) грн. Також встановлено, що підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 слугувало те, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. В ухвалі також вказується на те, що вищезазначені ризики на даний момент фактично не відпали та не зменшились. Разом із цим, вказується на те, що обвинувачений ОСОБА_6 офіційно ніде не працює, неодружений, утриманців та будь-яких матеріальних доходів не має, будь-яким майном не володіє. Тому, з урахуванням вищевикладеного та враховуючи тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , та приймаючи до уваги те, що передбачені ст. 177 КПК України і встановлені у судовому рішенні ризики, не відпали, не зменшились і продовжують існувати, суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів. Разом із цим, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 та ч. 3 ст. 183 КПК України суд визначив обвинуваченому ОСОБА_6 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42 040 (сорок дві тисячі сорок) гривень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необрунтованою. Зазначає, що прокурором не доведено наявність у кримінальному провадженні заявлених у клопотанні ризиків та неможливість запобігання таким ризикам шляхом обрання менш суворого запобіжного заходу; жодної іншої обставини, наведеної в клопотанні; не доведено обґрунтованість підозри. Вважає, що суд в ухвалі не спростував жодного доречного аргументу сторони захисту, які містяться в усних поясненнях адвоката у судовому засіданні. Вказує, що немає жодних підстав стверджувати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Наведені у клопотанні дані про наявність ризиків ґрунтуються виключно на припущеннях прокурора. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою обвинуваченому ОСОБА_6 змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу й просили її задовольнити; прокурора ОСОБА_5 ,який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю.
Розгляд матеріалів контрольного провадження проводиться за відсутності потерпілого ОСОБА_8 , неявка якого із урахуванням положень ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується те, що потерпілий належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду матеріалів контрольного провадження і будь-яких клопотань про відкладення його розгляду на інший термін та даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду не подав.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що Перечинським районним судом 14.04.2020 частково задоволено клопотання прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано обвинуваченому за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 13 червня 2020 року включно, із визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 42 040 (сорок дві тисячі сорок) гривень, а в решті вимог клопотання відмовлено. При цьому, в ухвалі суду зазначено, що вона може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів із дня її оголошення.

Частиною 1 статті 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 цієї статті ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

При цьому, положення частини другої статті 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019.

Зміст Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 свідчить про те, що в апеляційному порядку може бути оскаржено рішення суду першої інстанції про продовження щодо обвинуваченого строку тримання під вартою.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали Перечинським районним судом не продовжувався строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а щодо нього за результатами розгляду клопотання прокурора, яке задоволено частково, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 392 КПК України та вищезгаданого Рішення КСУ, вказана ухвала суду від 14.04.2020 про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окремому оскарженню не підлягає.

Тому, зазначене в резолютивній частині оскаржуваної ухвали твердження про те, що ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, є таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства, і є помилковим.

Наведене вище свідчить про те, що захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 , оскаржено ухвалу суду, яка не підлягає оскарженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України у разі, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

Враховуючи те, що ухвала суду першої інстанції від 14.04.2020, на яку адвокатом ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а КПК України не передбачає, яке саме рішення має постановити апеляційний суд у випадку відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду, яке не підлягає оскарженню, колегія суддів апеляційного суду керується ч. 6 ст. 9 КПК України, а також висновками, викладеними у Постановах Верховного Суду, які згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року (із змінами та доповненнями) є обов`язковими та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа № 755/10061/18, провадження № 51-1588км19 ) та в Ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/118), рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження підлягає закриттю.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Перечинського районного суду від 14.04.2020 про обрання щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 296 КК України ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 392, 399, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційне провадження за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2020 року, якою обвинуваченому за ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 13.06.2020 включно, із визначенням застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 гривень, - закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :