Справа № 645/5750/18
Провадження № 1-кп/645/153/20
УХ В А Л А
іменем України

23 червня 2020 р. Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

За участю прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 ,

Обвинуваченого ОСОБА_4 ,

Адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою та клопотання адвоката про зміну запобіжного заходу по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді зазначене кримінальне провадження.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 4 липня 2020 року.
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обгрунтування клопотання зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 , крім ч. 1 ст. 121 КК України обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, яке було скоєно в період обраного ухвалою слідчого судді від 01.08.2018 року запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Тому вважала, що ризики, визначені судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, не зникли, запобіжний захід в вигляді домашнього арешту, який було обрано в рамках кримінального провадження порушеного за ч.1 ст.121 КК України обвинуваченим було порушено, обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, судовий розгляд не закінчено. Крім того, ОСОБА_4 на теперішній час обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Тому є ризик, що обвинувачений, усвідомлюючи реальну можливість отримати значний термін покарання, може переховуватися від суду; - вчинити інше кримінальне правопорушення, так, до матеріалів у суді долучені та оглянуті дані про попередні судимості ОСОБА_4 . Крім того ОСОБА_4 не одружений, не має дітей, не працевлаштований, тобто не має соціально сталих зв`язків за місцем проживання та офіційних джерел доходу, тому маються достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у подальшому може продовжити злочинну діяльність.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора посилаючись на його необґрунтованість та на недоведеність ризиків на які вказує прокурор. Крім того вказав, що клопотання сторони обвинувачення є безпідставними, сторона обвинувачення не надводить нових аргументів тримання його під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити у його задоволенні. Крім того зазначив, що він підтримує думку обвинуваченого, прокурор не наводив жодних підстав для тримання під вартою. Всі свідки та потерпілі допитані, тому тиск на них не може бути здійснений. Вважав що ризики відсутні. Просив обрати стосовно обвинуваченого більш м*який запобіжний захід - домашній арешт з засобами електронного стеження.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника в зв*язку з необґрунтованістю клопотань.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , до судового засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності у судовому засіданні, цивільні позови не заявляли.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження суд приходить до наступного.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід строк якого спливає 9 травня 2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Суд вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на підставі уникнення ризиків, передбачених п.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні

В рамках розгляду вказаного кримінального провадження усі свідки та потерпілі допитані у судовому засіданні та дали свої пояснення, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено наявність ризику, визначено судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, виходить з необхідності уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Згідно матеріалів кримінального провадження існує ризик, що обвинувачений, усвідомлюючи реальну можливість отримати значний термін покарання, може переховуватися від суду; - вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, до матеріалів у суді долучені дані про попередні судимості ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_4 7 разів засуджений за умисні злочині. Вироки набрали законної сили. Крім того, в рамках кримінального провадження порушеного за ч. 1 ст. 121 КК України відносно ОСОБА_4 , ухвалою слідчого судді від 01.08.2018 року обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який обвинуваченим було порушено та з 16 вересня 2018 року він обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України.

Також суд враховує тяжкість обвинувачення та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у інкримінованих кримінальних правопорушеннях, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти особи, за які передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, що у сукупності з іншими обставинами справи дають підстави вважати, що лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам та, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо даних осіб.

Стосовно твердження обвинуваченого та його захисника про необґрунтованість обвинувачення, суд зазначає, що оцінку доказів, в тому числі і сторони обвинувачення надасть в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку відповідно до вимог ст. 368 КПК України.

Сторона захисту у своїх запереченнях не надала достатніх доводів для суду для скасування запобіжного заходу та нових доказів, які перешкоджають або унеможливлюють перебування обвинуваченого під вартою.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З огляду на суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, приймаючи до уваги, наявність ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, які на теперішній час не зникли та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , крім того враховуючи, що у кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, так і потерпілих, та враховуючи скоєння ним умисного кримінального правопорушення в період обраного відносно обвинуваченого судом запобіжного заходу, суд приходить до висновку про продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів та відмові у задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_5 про зміну обраного запобіжного заходу.

Враховуючи неможливість проведення судового розгляду кримінального провадження у строк до 4 липня 2020 року, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 серпня 2020 року.

Окрім того, виходячи з принципів, закріплених в ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, продовжуючи ОСОБА_4 запобіжний захід, обраний в ході досудового розслідування, суд вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці, переглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст. ст. 178, 197, 331 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 задовольнити. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 21 серпня 2020 року.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити

В судовому розгляд по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 121 КК України оголосити перерву до 30 липня 2020 на 11 год. 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1