Справа № 344/7967/20
Провадження № 1-кс/344/3006/20
У Х В А Л А
02 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні клопотання про надання дозволу на примусове відібрання біологічних взірців, -

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що слідчим відділом СУ ГУНП в Івано-Франківській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000899 від 04.11.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.11.2019 до Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області надійшло повідомлення про те, що 04.11.2019 приблизно о 03 год. по АДРЕСА_1 , на території домоволодіння, невідома особа перелізши через огорожу проникла на територію вказаного господарства, де шляхом підпалу пошкодила автомобіль марки «BMW 528 XI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2012 року випуску, що на праві власності належить ОСОБА_5 та перебуває в користуванні у ОСОБА_6 , чим спричинила матеріальну шкоду останньому. 04 листопада 2019 року в ході проведення огляду місця події, а саме господарства, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на корок з надписами « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». З метою встановлення наявності на вилученому під час огляду місця події предметі схожому на корок слідів клітин, всиновлення ДНК профілю та порівнянні з ДНК профілем зразка букального епітелію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , який може бути причетний до вчинення злочину виникла необхідність у проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи. 22.06.2020 року прокурором відділу прокуратури в Івано-Франківській області ОСОБА_7 винесено постанову про відбір біологічних зразків букального епітелію у свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 . 22.06.2020 року протоколом отримання біологічних зразків для проведення експертизи зафіксовано відмову ОСОБА_4 у наданні таких зразків. Одночасно ОСОБА_4 було роз`яснено можливість примусового відібрання у нього біологічних зразків на підставі ч. 3 ст. 245 КПК України.

Слідча в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав вказаних в клопотанні, вказала, що свідок може бути причетним до вчинення злочину, підставою клопотання є рапорт оперуповноваженого, відібрання біологічних зразків необхідно з метою збирання доказів з метою встановлення осіб, які вчили кримінальне правопорушення, що розслідується органом досудового розслідування.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання заперечив, надав пояснення про те, що перебуває під вартою в рамках іншого кримінального провадження, заперечує, щодо відібрання в нього біологічних зразків, заперечує причетність до вчинення вказаного протиправного діяння.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

За змістом ч. 3 ст. 245 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право надати дозвіл слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 2 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам (ст.28 Конституції України). Право на особисту (тілесну) недоторканність - найважливіше демократичне право, яке отримало правове визнання не тільки на рівні конституції, а й у міжнародних актах, зокрема, у Загальній декларації прав людини, Міжнародному пакті про громадянські та політичні права, Європейській конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Декларації про захист всіх осіб від тортур та інших жорстоких, нелюдських чи таких, що принижують гідність видів поводження чи покарання, тощо. Визнання, дотримання і захист прав і свобод людини і громадянина обов`язок держави та її органів, у тому числі органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Обмеження прав людини може бути здійснено виключно за рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом ( ст. 29 Конституції України).

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 25.12.1993 року у справі «Функе проти Франції» зазначив, що неможливо здійснення по відношенню до особи будь - якого примусу з метою надання цією особою доказів, які згодом буде покладено в основу її обвинувачення.

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

Проте, ЄСПЛ допускає можливість здійснення примусового отримання зразків для дослідження, водночас регламентуючи чіткі умови та порядок здійснення такого втручання, наголошуючи, що отримання біологічних зразків можна проводити тільки за розпорядженням уповноваженої на це посадової особи, його може робити тільки акредитований лікар, котрий вправ відмовитися від виконання аналізу з огляду на виняткові причини медичного характеру. Згідно практики ЄСПЛ обов`язковою умовою отримання біологічних зразків є проведення його акредитованим лікарем, оскільки такі маніпуляції потребують спеціальних медичних знань.

При цьому, необхідно передбачити можливість здійснення примусового відібрання біологічних зразків, які потребують порушення анатомічної цілісності тканин організму за умови отримання попереднього висновку лікаря про можливість здійснення примусового відбору зразків, або проведення судово-медичної експертизи. Виключно за таких умов, отримання біологічних зразків, що потребує порушення анатомічної цілісності тканин організму чи різного роду медичних маніпуляцій може бути визнано виправданим в розумінні практики ЄСПЛ.

Згідно з ст. 160 КПК України визначено, що у клопотанні зазначається речі і документи, доступ до яких планується отримати, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи зокрема перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності із іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку із яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (в даному випадку відібрання біологічних зразків).

Не доведення вказаних обставин є підставою для відмови в задоволенні відповідного клопотання.

Отже біологічні зразки відбираються на підставі призначеної експертизи.

Доказу призначення експертизи суду не надано.

Положеннями КПК України встановлено порядок надання дозволу на примусове відібрання зразків в якості реалізації функції судового контролю за відповідними діями органу досудового розслідування.

Однак суб`єктом клопотання не доведено перед судом обставин призначення експертизи.

В ч. 2 ст. 244 КПК України вказано, що до клопотання даного виду також додаються копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

Отже докази щодо правових підстав клопотання повинні бути надані суду стороною, яка внесла на розгляд суду відповідне клопотання.

В судовому засіданні ОСОБА_4 надав пояснення про те, що підозру у кримінальному провадженні йому не оголошено, не бажає таким чином свідчити проти себе.

В рамках кримінального провадження ОСОБА_4 не оголошено підозру, таким чином особа не належить до суб`єктів кримінального провадження у яких здійснюється примусове відібрання біологічних зразків.

Відповідно до ст. 18 КПК України передбачено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права. Жодна особа не може бути примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні її близькими родичами чи членами її сім`ї кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1