Справа № 127/312/20
Провадження № 1-кп/127/36/20

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2020 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 17 вересня 2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001964 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2019 року за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2019 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у виді 240 годин громадських робіт, вказаний вирок 16.08.2019 набув законної сили.
ОСОБА_4 30.08.2019 доставлено до Вінницького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, що розташований по вул. Привокзальній, 26, у м. Вінниці, де його було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та про те, що він може бути притягнений до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.
Під час проведення інспектором Вінницького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 індивідуально-профілактичної бесіди із засудженим ОСОБА_4 , останній надав пояснення, в якому повідомив, що відмовляється від отримання направлення на відпрацювання громадських робіт. В подальшому ОСОБА_4 направлення на відпрацювання громадських робіт не отримав, до відпрацювання не приступив та документів щодо поважності причин невиконання рішення суду не надав.
Незважаючи на попередження про наслідки ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_4 , діючи умисно, ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, тим самим не виконав встановлені обов`язки та порушив порядок і умови відбування покарання. Станом на 06.12.2019 невідбута частина покарання ОСОБА_4 складала 240 годин громадських робіт.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що він дійсно був засуджений до покарання у виді 240 годин громадських робіт. Він помилково розраховував на призначення йому покарання у виді штрафу та коли довідався про призначення покарання у виді громадських робіт, вирішив його не виконувати, сподіваючись, що внаслідок вказаного це покарання буде замінено на штраф. У той час він працював по найму у фізичної особи-підприємця та не хотів втрачати роботу, а для відпрацювання громадських робіт йому необхідно було приділяти вказаному 4 години на день. Інспектор його попереджала про кримінальну відповідальність, проте він розраховував, що вказане покарання якимось чином замінять на штраф, а тому відмовився отримати направлення та приступити до відбуття покарання. В той час коли вказана справа вже перебувала в суді, він усвідомив неправомірність своєї поведінки та її наслідки і почав відпрацьовувати громадські роботи, домовившись із роботодавцем про зміну робочого графіка. На даний момент відпрацював покарання у повному обсязі. Просив його суворо не карати, оскільки він вже все усвідомив і станом на 15.05.2020 року повністю відбув призначене покарання у виді 240 годин громадських робіт.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду повідомила, що вона працює у Вінницькому МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області. 27.08.2019 року на виконання до установи надійшло розпорядження про виконання вироку щодо ОСОБА_4 , якого засуджено до покарання у виді 240 годин громадських робіт. В подальшому ОСОБА_4 опитано, роз`яснено умови відбування покарання, надано підписку. З`ясовано, що ОСОБА_4 працює у ФОП та не бажає відпрацьовувати. Обвинувачений повідомив, що відмовляється від відбування призначеного покарання, відмовився отримувати направлення, що зумовило її звернення до правоохоронних органів, оскільки станом на грудень 2019 року ОСОБА_4 не відбув навіть частини покарання. Після направлення справи до суду, 27.01.2019 року, ОСОБА_4 з`явився до установи, вказав, що є можливість відпрацьовувати, тоді йому видали офіційне направлення до МКП «Замостя» для відбування там покарання у виді громадських робіт. За місцем відбування покарання неодноразово здійснювались перевірки, встановлено, що засуджений належним чином відбував, характеризується за місцем відбування громадських робіт позитивно. На даний момент відпрацював покарання повністю в зв`язку з чим знятий із обліку.
З досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що на підставі подання органу пробації про ухилення від виконання покарання, відомості за вказаною подією внесені до ЄРДР 17.09.2019 року.
З протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.10.2019 року, здійсненого на підставі ухвали суду від 03.10.2019 року, вбачається отримання під час досудового розслідування в філії ДУ Центр пробації у Вінницькій області копій документів з особової справи засудженого ОСОБА_4 .
Так, з вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
Вказаний вирок набрав законної сили 16.08.2019 року, що підтверджується розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили.
Згідно анкети та підписки від 30.08.2019 року, ОСОБА_4 ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, наслідками ухилення від відбування покарання.
Згідно копії пояснень ОСОБА_4 , що містяться в особовій справі засудженого, ОСОБА_4 30.08.2019 року відмовляється отримати відповідне направлення у зв`язку із тим, що він офіційно працює.
З довідки, виданої МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області 06.12.2019 року, вбачається, що обвинувачений не приступив до відпрацювання покарання у виді громадських робіт. Станом на 06.12.2019 року не відбута частина покарання становить 240 годин громадських робіт.
З рапорту старшого інспектора від 24.04.2020 року та наказу № 41 від 23.04.2020 року, судом встановлено, що ОСОБА_4 відпрацював покарання у вигляді 240 годин громадських робіт повністю, з обліку у філії ДУ Центр пробації у Вінницькій області знятий в зв`язку із відбуттям установленого строку громадських робіт.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
З`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ними не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз вказаних доказів, а саме показань обвинуваченого, свідка, письмових доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт є доведеною, а вказані докази в сукупності є достатнім для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Так, ОСОБА_4 згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2019 року засуджений за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, що підтверджується копією відповідного вироку суду. Зазначений вирок суду набув законної сили 16.08.2019 року.
Главою 8 КВК України регулюється порядок виконання покарання у виді громадських робіт, а саме ст. 36 КВК України визначено порядок виконання вказаного покарання, яке відбувається за місцем проживання засудженого. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від основної роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Виконання покарання у виді громадських робіт здійснюється на основі участі засуджених у суспільно корисній праці і контролю за їхньою поведінкою відповідно до вимог цього Кодексу. Контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації. Уповноважений орган з питань пробації веде облік засуджених до покарання у виді громадських робіт роз`яснює засудженим порядок та умови відбування покарання погоджує з органами місцевого самоврядування перелік об`єктів, на яких засуджені відбувають покарання у виді громадських робіт здійснює контроль за додержанням засудженими порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт здійснює контроль за додержанням судового рішення власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом за місцем роботи засудженого; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; веде сумарний облік відпрацьованого засудженим часу.
Разом з тим, внаслідок невиконання ОСОБА_4 покарання призначеного вироком суду, органом пробації внесено подання про вирішення питання про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України.
Суд враховує, що ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є: невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.
Показаннями обвинуваченого, свідка та даними особової справи підтверджено факт того, що ОСОБА_4 знав про вид та міру покарання призначеного вироком суду, був ознайомлений з порядком його виконання, проте без жодних поважних причин він вказаного покарання до часу направлення обвинувального акту до суду не відбув взагалі, направлення на відбування покарання отримати відмовився.
Таким чином зазначеними доказами у справі підтверджено, що обвинувачений умисно не виконав покарання у виді громадських робіт, призначене вироком суду.
Наведені докази є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики від 04.09.2019 року, виданої ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» вбачається, що скарг від сусідів та мешканців будинку за місцем проживання на ОСОБА_4 не надходило.
Згідно довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 29.10.2019 року обвинувачений на обліку не перебуває.
З довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» від 18.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 на наркологічному обліку не перебуває.
Згідно вимоги про судимість обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2019 року за ч. 1 ст. 186 КК України.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин невеликої тяжкості, характеризується позитивно, працює.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та на підставі ч. 2 ст. 66 КК України вчинення реальних дій, направлених на усунення протиправної поведінки, що утворила склад злочину, оскільки протягом розгляду справи обвинувачений повністю відбув покарання у виді громадських робіт, що підтверджено наказом № 41 від 23.04.2020 року.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. При цьому суд виключає з обвинувачення, зазначену в обвинувальному акті як обтяжуючу покарання обставину рецидив злочинів. Вказане рішення зумовлено тим, що відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. В даному випадку вчинення обвинуваченим нового умисного злочину у виді ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт вплинуло взагалі на кваліфікацію дій ОСОБА_4 як кримінально-караних та потягло притягнення його до кримінальної відповідальності, утворило склад злочину, в тому числі і із спеціальним суб`єктом вже засудженою особою, що беззаперечно відноситься до ознак, що впливають на кваліфікацію та не підлягають повторному врахуванню судом у відповідності до ч. 4 ст. 67 КК України.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який судимий, вину у вчиненні злочину визнав, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі, оскільки вказане покарання досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
При цьому суд враховує, що обвинувачений розкаявся, позитивно характеризується, працює та вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування вказаного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
При цьому суд враховує, що ст. 71 КК України визначено правила призначення покарання за сукупністю вироків. Згідно з якими, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
ОСОБА_4 вчинив вказаний злочин після постановлення вироку, до повного відбуття покарання.
Разом з тим, під час розгляду справи ОСОБА_4 відбув повністю покарання у виді громадських робіт та станом на 24.04.2020 року року знятий з обліку, що підтверджується наказом № 41 від 23.04.2020 року
Таким чином, невідбутої частини покарання за попереднім вироком на час постановлення вироку не існує.
Враховуючи вказане, а саме те, що ОСОБА_4 на час постановлення вироку повністю відбуте покарання у виді громадських робіт, суд не вбачає правових підстав для застосування ст. 71 КК України.
Керуючись ст.ст. 15, 65-67,71, 389 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання ч. 2 ст. 389 КК України у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: