Справа № 183/1105/20
№ 1-кп/183/1036/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження за № 0000012 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське, Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.11.1993 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ст. 81 ч.3, ст.140 ч.2, ст.140 ч.3, 42 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 07.10.1998 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст. 140 ч.3, ст.145 ч.1, ст.42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 24.11.2005 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч.1, ст.309 ч.2, ст.317 ч.1, ст.70, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки;

- 04.04.2008 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч.2, ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 17.05.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, ст.309 ч.1, ст.263 ч.2, ст.70 ч.1, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки;

- 02.07.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 263 ч.1, ст. 70 ч. 1, ст. 75 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі з випробуванням строком на 3 роки,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в:

14.01.2020 року приблизно о 03.50 годині ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходилися за місцем проживання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , і в цей момент у ОСОБА_3 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Хіаоmі Redmi 5+», в середині якого знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», які належать ОСОБА_6 , реалізуючи який в той же день, тобто 14.01.2020 року приблизно о 04.00 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , за вказаною адресою, скориставшись тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в цей час спали, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, взяв зі столу чуже майно, а саме мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 5+», вартістю 2 974 гривні 15 копійок, в середині якого знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», вартістю 50 гривень, які належать ОСОБА_8 та покинув приміщення квартири, тим самим викрав вказане майно, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3024 гривні 15 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, підтвердив, що зазначене в обвинувальному акті в повному об`ємі відображає обставини скоєного ним злочину і жодної з них він не оспорює. Від надання детальних показань відмовився. Підтвердив, що у зазначену дату та час він дійсно скоїв крадіжку вказаного мобільного телефону з сім-картою, яку в подальшому добровільно видав працівникам поліції, а телефон продав за 200 гривень не знайомому чоловікові, гроші витратив на власні потреби. На даний час завдана шкода не відшкодована, однак запевнив суд, що попросив вибачення у потерпілої і у скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєні кримінальні правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що він за місцем мешкання характеризується негативно (а.п.26), є особою, що раніше неодноразово судима, а обставиною, що обтяжує його покарання згідно ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів, враховуючи його непогашені судимості за скоєння злочинів, передбачених ст.ст.309, 263, 317 КК України.

Разом з тим, щире каяття суд визнає обставиною, що пом`якшує його покарання.

Крім того, обвинувачений вину визнав повністю, перебуває на обліку у лікаря нарколога (а.п.24), однак на обліках у лікарів фтизіатра, психіатра не перебуває (а.п.25), скоєний ним злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, потерпіла претензій не має та на суворому покаранні не наполягає (а.п.19).

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, вирішуючи питання, щодо виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд також враховує, що він скоїв умисний корисливий злочин в період строку випробування за попереднім вироком суду, а тому застосування, до нього ст. 75 КК України є неможливим, підстави для застосування ст. ст.69 КК України відсутні і виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, суд вважає необхідним призначити йому покарання виключно у вигляді реального позбавлення волі, в межах передбачених санкцією даної статті.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судово-товарознавча експертизи за № 551-20 на суму (157*2) 314 грн. (а.п.37), які підлягають стягненню з обвинуваченого в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені підлягає вирішенню, згідно з положеннями ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 (трьох) років 4 (чотири) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , рахувати з моменту його затримання.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_3 продовжити до набрання вироку законної сили.

Речові докази:
- сім-карту оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» - повернути потерпілій ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 314 гривень.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1