Провадження №1-кс/512/69/20
УХВАЛА

25 травня 2020 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, клопотання слідчого Слідчого відділення Савранського Відділення поліції Балтського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 01.04.2020р., по кримінальному провадженню №0000001, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Луполове, Ульяновського району, Кіровоградської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, утриманців не має, тимчасово непрацюючого, який зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020р. за №0000001, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На підставі ч.2 ст.376 КПК України в судовому засіданні 25.05.2020р. проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Оголошення повного тексту ухвали відкладено на 28.05.2020р. о 14год. 00хв., про що повідомлено учасників судового провадження після проголошення вступної та резолютивної частини ухвали в судовому засіданні.

Слідчий СВ Савранського ВП ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_3 01.04.2020р., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до ЄРДР 02.01.2020р. за №0000001, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 01.01.2020р. приблизно о 02год. 30хв. ОСОБА_6 на своєму автомобілі ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, рухаючись по вулиці Покотила в селі Дубинове, Савранського району, Одеської області, навпроти каплички, яка розташована на розі вулиць Покотила та Івана Франка, побачивши ОСОБА_10 зупинив свій автомобіль ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вийшов із автомобіля та безпричинно, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, взявши ОСОБА_10 , за плечі обома руками, наніс один удар головою в область обличчя ОСОБА_10 ..

Продовжуючи свої неправомірні дії, направлені на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_6 повернувся до автомобіля, де з-під водійського сидіння дістав дерев`яну бейсбольну биту та наніс один удар вказаною дерев`яною битою в область лівої скроневої частини голови ОСОБА_10 , внаслідок отриманого удару останній впав на землю та втратив свідомість. Через деякий проміжок часу ОСОБА_6 помістив ОСОБА_10 до салону свого автомобіля та завіз його до місця постійного проживання в с.Красненьке Кривоозерського району Миколаївської області.

Таким чином, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді гематогічного забою скроневої частки зліва, лінійних переломів зводу і основи черепу, підапоневротичної гематоми зліва, забій м`яких тканин голови, які згідно п.2.1.3. «б», «в» Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень про критерію небезпеки для життя.

Слідчий вказує, що вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що саме ОСОБА_6 на грунті рапто виниклих неприязних стосунків спричинив йому тілесні ушкодження шляхом нанесення удару рукою в область обличчя та удару бейсбольною битою в область лівої скроневої частини голови; висновком судово-медичного експерта №12 від 26.02.2020р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що був свідком завдання тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_10 , а саме: 01.01.2020 року близько 02:30 год. він спільно із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 направилися в с.Дубинове Савранського району Одеської області до бару «Козак». Перебуваючи на вул. Покотила в с.Дубинове, Савранського району Одеської області біля них зупинився автомобіль марки ВАЗ моделі 21099, червоного кольору, державний номер він не пам`ятає, який рухався з центру с.Дубинове, Савранського району Одеської області. За кермом вказаного автомобіля перебував ОСОБА_15 , мешканець с.Луполове, Благовіщенського району, Кіровоградської області, на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_16 . Після зупинки ОСОБА_15 звернуся до них із запитанням де на даний час перебуває їх спільний знайомий ОСОБА_17 , на що останні відповіли, що не знають. Тоді ж одразу ОСОБА_15 запитав «Вас що побити?», та вимкнувши двигун, вийшов з автомобіля, і до нього одразу направився, щоб привітатися, ОСОБА_18 , але з невідомих причин, ОСОБА_15 , дістав з-під водійського сидіння дерев`яну биту типу «Бейсбольної» та наніс удар головою в область обличчя ОСОБА_10 , але останній відвернувся від удару, та тоді одразу ОСОБА_15 наніс удар дерев`яною битою в область потилиці ОСОБА_10 , від якого останній впав на землю та начебто втратив свідомість. Після чого ОСОБА_19 злякався та втік з даного місця і заховався на огородній ділянці. З місця своєї схованки він чітко чув голос ОСОБА_20 , чув як він сів до автомобіля та поїхав в його напрямку, щоб наздогнати. Пізніше зі слів ОСОБА_21 , йому стала відомо, що ОСОБА_15 також наніс йому удар бейсбольною битою в область голови. Зі своєї схованки він чув, що ОСОБА_22 прохав ОСОБА_20 відпустити їх та допомогти привести в свідомість ОСОБА_10 .; протоколом допиту свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що 01.01.2020 року близько 02:30 год. він спільно із ОСОБА_24 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 направилися в с.Дубинове Савранського р-н. Одеської обл. до бару «Козак». Перебуваючи на вул. Покотила в с.Дубинове, Савранського району, Одеської області біля них зупинився автомобіль марки ВАЗ моделі 21099, червоного кольору, державний номер він не пам`ятає, який рухався з центру с.Дубинове, Савранського району, Одеської області. Після чого ОСОБА_22 побачив, що в салоні автомобіля за кермом перебував ОСОБА_15 , мешканець с.Луполове Благовіщенського району Кіровоградської області, на передньому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_16 . Після зупинки ОСОБА_15 звернуся до них із запитанням де на даний час перебуває їх спільний знайомий ОСОБА_17 , на що останні відповіли, що не знають. Тоді ж одразу ОСОБА_15 запитав «Вас що побити?», та вимкнувши двигун, вийшов з автомобіля, і до нього одразу направився, щоб привітатися, ОСОБА_18 , але з невідомих причин, ОСОБА_15 , дістав з-під водійського сидіння дерев`яну биту типу «Бейсбольної» та наніс удар головою в область обличчя ОСОБА_10 , але останній відвернувся від удару, та тоді одразу ОСОБА_15 наніс удар дерев`яною битою в область потилиці ОСОБА_10 , від якого останній впав на землю та начебто втратив свідомість. Після чого ОСОБА_19 почав тікати з даного місця та побіг в напрямку с. Красненьке Кривоозерського району Миколаївської області, а ОСОБА_25 побіг в напрямку каплички, яка знаходиться біля пожежного пункту в с.Дубинове, Савранського району. Продовжуючи свої дії ОСОБА_15 наніс удар битою в область голови ОСОБА_21 , який від отриманого удару присів на змелю. В цей час із автомобіля вийшов ОСОБА_16 та допоміг ОСОБА_26 відтягнути ОСОБА_10 на узбіччя. Після чого вони сіли в автомобіль та поїхали в сторону с.Красненьке Кривоозерського району Миколаївської області. Проте через декілька хвилин вони повернулися, та вийшовши із автомобіля ОСОБА_15 ще наніс два удари рукою в область голови ОСОБА_27 . Після чого ОСОБА_22 разом із ОСОБА_13 , якого привели в свідомість почали просити ОСОБА_20 , щоб останній завіз їх до місця мешкання в с.Красненьке Кривоозерського району Миколаївської області, на що через деякий час ОСОБА_15 погодився та вони відвезли ОСОБА_10 до його будинку; слідчіми експерименти за участю свідків, під час проведення яких, було реконструйовано обстановку місця події та встановлено механізм спричинення тілесних ушкоджень, які вказали яким саме чином та в яку саме ділянку голови ОСОБА_6 наніс удари, в результаті яких завдав тілесні ушкодження неповнолітньому ОСОБА_10 .. За наявності достатніх доказів 20.03.2020р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а саме в нанесенні умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що він офіційно не працевлаштований, неодружений, власного житла немає, що дозволяє йому з легкістю залишити місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор і слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити, обґрунтовуючи свою позицію наявними у клопотанні доказами та наявністю вищезазначених ризиків.
Підозрюваний в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав частково, але від давання показань відмовився, проти клопотання слідчого заперечує.
Захисник підозрюваного заперечував проти обрання відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки прокурором не надано жодного доказу, які підтверджують наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а факт перебування особи за кордоном не підтверджує ту обставину, що особа переховується від органу досудового розслідування. Також ОСОБА_6 не має жодних намірів переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, тому просив застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Законний представник потерпілого ОСОБА_7 та представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні наполягали на застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пояснюючи тим, що знаходячись на волі підозрюваний оказує на всю сім`ю потерпілого психологічній тиск, що вони знаходяться у постійному страху за своє життя, оскільки підозрюваний дуже часто приїздить до с.Дубинове і подовгу дивиться в їх бік.

Заслухавши пояснення учасників розгляду клопотання, вивчивши клопотання та долучені до нього додатки, слідчий суддя прийшов до наступного.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Зі змісту ст.178 КПК України слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; його вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки підозрюваного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із наданих слідчому судді матеріалів, а саме: з витягу кримінального провадження №0000001 від 02.01.2020р. (а.с.6), повідомлення про підозру від 20.03.2020р. (а.с.8-11), протоколів допиту неповнолітніх свідків ОСОБА_11 від 04.01.2020р. (а.с.12-13) і ОСОБА_23 від 04.01.2020р. (а.с.16-17), протоколу допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 від 20.01.2020р. (а.с.20-21), протоколів проведення слідчого експерименту від 05.01.2020р. (а.с.14-15, 18-19) вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо клопотання захисника про визнання недопустимими під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу протоколів допиту неповнолітніх свідків, потерпілого та протоколів проведення з такими свідками слідчих експериментів у зв`язку з тим, що вони отримані з порушенням вимог ч.1 ст.226, ч.1 ст.227 КПК України, слід зазначити, що застосування положень, закріплених у ст.87 КПК України, під час розгляду слідчим суддею клопотань слідчого є передчасним та суперечить ст.89 цього Кодексу, якою передбачено випадки визнання доказів недопустимими: 1) суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення; 2) у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате; 3) сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Таким чином, результати аналізу наведених норм свідчать про те, що оцінка доказів на предмет їх допустимості, а отже, і застосування положень, закріплених у ст.87 КПК України, не здійснюється до початку судового розгляду.

Щодо посилання захисника на неможливість дослідження в судовому засіданні протоколів допиту свідків вважаю за необхідне зазначити, що ч.1 ст.194 КПК України встановлює обов`язок слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Так, зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990р., п.32, Series A, №182).

Також, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003р. №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», при розгляді подання про взяття під варту суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, обвинуваченого, розглядати й вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Отже, обґрунтована підозра вимагає наявності певних об`єктивних відомостей для такого переконання. Таке визначення передбачає, що доведені конкретні обставини, які свідчать про вірогідну причетність певної особи до вчинення певного кримінального правопорушення. Обґрунтована підозра має виникнути в особи, яка застосовує запобіжний захід, тобто у слідчого судді.

З протоколів допиту неповнолітніх свідків, потерпілого та протоколів проведення зі свідками слідчих експериментів слідчий суддя прийшов до переконання, що існують факти, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, і для такого переконання не виникло необхідності з власної ініціативи заслухати вказаних свідків. Також, в судовому засіданні учасники розгляду клопотання не заявляли клопотання заслухати будь-якого зі свідків, чи дослідити будь-які інші матеріали кримінального провадження, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , враховую наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та тяжкість покарання, яке загрожуватиме підозрюваному в разі визнання його винуватим у чиненні цього кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, суспільну небезпеку вчиненого та наявний ризик для застосування запобіжного заходу незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Разом з цим, враховую, що відповідно до п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Прокурор і слідчий в клопотанні не навели виняткових і достатньо переконливих підстав, які дали б можливість вважати, що ОСОБА_6 буде намагатися ухилятися від суду та вчиняти інші злочини.

Враховуючи, що підозрюваний має постійне місце проживання, за яким він зареєстрований, а також ті обставини, що раніше він не притягувався до кримінальної відповідальності, по закінченню трудового контракту в республіки Чехія він повернувся в Україну, прибуває на кожну вимогу органу досудового розслідування та слідчого судді, а тому приходжу до висновку, що такі ризики, як переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків і потерпілого може бути усунуто шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Така позиція слідчого судді у повній мірі відповідає вимогам Рішення Конституційного Суду України №14-рп/2003 у справі №1-23/2003 від 08.07.2003р., згідно якого, тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

В силу ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 прокурор довів обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не довів обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, яке полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу, що буде необхідним і достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.177, 178, 179, ч.4 ст.194, ст.196 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Слідчого відділення Савранського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 по матеріалам досудового розслідування, внесеним до ЄРДР 02.01.2020р. за №0000001, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , по матеріалам досудового розслідування, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020р. за №0000001, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяця з дня оголошення підозрюваному даної ухвали суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

прибувати за кожним викликом (за першою вимогою) до слідчого Слідчого відділення Савранського відділення поліції Балтського ВП ГУНП в Одеській області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000001, за адресою АДРЕСА_2 ;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він (підозрюваний) зареєстрований і проживає, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого СВ Савранського ВП, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000001, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

повідомляти слідчого СВ Савранського ВП, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000001, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утримуватися від спілкування с потерпілим ОСОБА_10 , його законним представником ОСОБА_7 та членами сім`ї потерпілого (батьком, рідним братом, рідною сестрою, дідом, бабою).

здати на зберігання до Благовіщенського районного сектору Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області (м.Благовіщенське, вул.Героїв України, 74, Кіровоградської області) свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати (від 1180,75грн. (4723грн. х 0,25 = 1180,75грн.) до 9446грн. (4723грн. х 2 = 9446грн.)).

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Слідчого відділення Савранського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 та/або на слідчого СВ Савранського ВП, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000001.

Строк дії ухвали до 24 липня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена підозрюваним, його законним представником чи захисником в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду (65078, м.Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 24 А) протягом п`яти днів з моменту вручення підозрюваному, який перебуває під вартою, копії цієї ухвали (п.2 ч.1 ст.309, п.2 ч.1, ч.3 ст.395 КПК України).

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання (ч.2 ст.400 КПК України).

СЛІДЧИЙ СУДДЯ (підпис)

Слідчий суддя Савранського
районного суду Одеської області ОСОБА_1