Справа № 562/3254/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и
17.06.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з Рівненського міського суду Рівненської області контрольне провадження № 11кп/4806/721/20 за клопотаннями в кримінальному провадженні № 0000009 про продовження строку дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , із збереженням раніше визначеного розміру застави, про продовження строку дії запобіжного заходу в виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_9 і про зміну запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , в якому обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник - адвокат ОСОБА_7 і захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 подали апеляційні скарги на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2020.

Цією ухвалою відмовлено у задовільненні клопотань захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , задовільнено клопотання прокурора відділу прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 і продовжено до 22:00 29.05.2020 запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 15.10.2012 за ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на три роки позбавлення волі з конфіскацією майна, обвинуваченого в учинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч.3 ст. 305, ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 311, ч.2 ст. 311, ч.3 ст. 311, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , зареєстрованого у цьому ж населеному пункті за адресою: АДРЕСА_4 , не судимого, обвинуваченого в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 305, ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 311, ч.2 ст. 311 КК України, а також запобіжний захід у виді домашнього арешту, з застосуванням електронного засобу контролю, щодо обвинуваченого ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_5 , ареєстрованого за адресою АДРЕСА_6 , не судимого, обвинуваченого в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 305, ч.2 ст. 311, ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 311 КК України, із забороною залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 з 22:00 по 06:00. ОСОБА_9 зобов`язано прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу суду, носити електронний засіб контролю, здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну, утримуватися від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні.
ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що умисно, з корисливих мотивів, підбуривши ОСОБА_9 і за попередньою змовою з ним 16.03.2018 перемістив через митний кордон в Україну 28000 псевдоефедриновмісних пігулок «Cirrus» з вмістом 2592,85 г прекурсора псевдоефердрину, 17.03.2018 поблизу будинку № 7 по вул. Жовтнева в смт. Зоря Рівненської області придбав від ОСОБА_9 за 14 000 грн. 7000 таких пігулок з вмістом 648,2125 г «псевдоефедрину», у період з квітня 2017 до кінця другої декади березня 2018 року за невстановлених обставин придбав 58,373 г. «псевдоефедрину» і наступальну осколкову ручну гранату РДГ-5, які зберігав в орендованій квартирі АДРЕСА_7 , де вони були виявлені під час обшуку.
Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за:
- ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України як підбурювання до переміщення прекурсорів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, в особливо великих розмірах;
- ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 311 КК України як незаконне придбання, зберігання, перевезення прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах;
- ч. 2 ст. 311 КК України як незаконне придбання, зберігання, перевезення прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, з метою збуту;
- ч.3 ст. 311 КК України як незаконне придбання, зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, в особливо великих розмірах;
- ч.1 ст. 263 КК України придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що умисно, з корисливих мотивів, підбуривши ОСОБА_9 і за попередньою змовою з ним 16.03.2018 перемістив через митний кордон в Україну 28000 псевдоефедриновмісних пігулок «Cirrus» з вмістом 2592,85 г прекурсора псевдоефердрину, 18.03.2018 поблизу будинку № 29 по вул. Шкільна м. Здолбунів Рівненської області придбав від ОСОБА_9 за 240100 грн., 400 доларів США 12600 таких пігулок зі вмістом 1166,7825 г «псевдоефедрину».
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за:
- ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України як підбурювання до переміщення прекурсорів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, в особливо великих розмірах;
- ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 311 КК України як незаконне придбання, зберігання, перевезення прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах;
- ч. 2 ст. 311 КК України як незаконне придбання, зберігання, перевезення прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, з метою збуту;

Клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_8 , ОСОБА_6 під вартою прокурор вмотивував тим, що вони обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, можуть вдатися до переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення, і що ці ризики не зменшилися. У підтвердження існування цих ризиків прокурор зазначає, що ОСОБА_8 має судимість; користуючись правом, наданим ст. 63 Конституції України, неодноразово відмовлявся від дачі пояснень, показань і відповідей на запитання слідчого; що у провадженні слідчого відділу Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження за фактом його ухилення від встановлених правил адміністративного нагляду. Вказує також, що вартість придбаних ОСОБА_8 , ОСОБА_6 прекурсорів становить близько 400000 - 450000 грн., загальна вартість вилучених таблеток - понад 800 000 грн., їх збут міг вкрай негативно вплинути на суспільство в цілому та спричинити особливо тяжкі наслідки здоров`ю громадян. Стверджує, що відомості про майновий стан ОСОБА_8 і ОСОБА_6 свідчать про високий рівень їх матеріального забезпечення та відповідно, про достатні можливості внесення застави, у зв`язку з чим є необхідність збереження її у розмірі, визначеному раніше: у 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Обвинувачений ОСОБА_6 і його захисник заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт мотивуючи тим, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, дружину і дітей, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник також заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, співмешканку і дитину.
В ухвалі суд зазначив, що заявлені раніше ризики не зменшилися та продовжують існувати, «мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості». Сторона ж захисту не надала доказів зникнення або зменшення ризиків переховування обвинувачених від суду, впливу на інших учасників судового провадження настільки, щоб додержання ним своїх обов`язків міг гарантувати менш жорсткий запобіжний захід.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу щодо ОСОБА_6 скасувати та обрати йому запобіжним заходом домашній арешт у нічний час доби або зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Стверджує, що підозра не є обґрунтованою, заявлені ризики не знайшли свого підтвердження, обвинувачений утримується під вартою більше двох років, а розгляд справи по суті фактично майже не розпочався. Вважає, що посилання прокурора і суду на «високий майновий стан» ОСОБА_6 , який би дозволяв унести ним визначений розмір застави, є безпідставним. Наголошує, що потерпілих у справі немає, збитки нікому не спричинено, обвинувачений має сім`ю, двох малолітніх дітей, хвору дружину, яка вимушена їздити на заробітки, сам потребує лікування, не судимий, позитивно характеризується, доглядає за батьками похилого віку і відповідно до гарантійного листа йому гарантоване офіційне працевлаштування на постійній основі.
У доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 посилається на ті ж самі доводи, що і в апеляційній скарзі та вказує, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.05.2020 вкотре продовжено ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою, яка є повністю ідентичною оскарженій ухвалі від 02.04.2020.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 посилається на тривалість перебування під вартою, відсутність потерпілих, заподіяних збитків, доказів його винуватості. Твердить про необґрунтованість підозри, що заявлені ризики ґрунтуються на припущеннях. Вказує, що раніше він не судимий, інших злочинів не вчиняв, має постійне місце проживання, сім`ю, на утриманні двох малолітніх дітей, хвору дружину, яка вимушена їздити на заробітки, що матеріальний стан його сім`ї не дозволяє внести визначений судом розмір застави. Просить ухвалу скасувати та обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.

Захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить ухвалу щодо ОСОБА_8 скасувати та обрати йому запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою або зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На його думку, прокурор вмотивував клопотання «не коректно, у формі абстрактних суджень» про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вважає це клопотання прокурора, як і попередні, не підтвердженим доказами, невмотивованим. Стверджує, що заявлених ризиків немає, що суд фактично звільнив сторону обвинувачення від обов`язку доказування. Зазначає, що ОСОБА_8 вже перебував під домашнім арештом і виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, перебуває під вартою понад 2 роки. Такий запобіжний захід, і визначений розмір застави, на його думку, не є співмірними завданням кримінального судочинства, законній меті кримінального переслідування, майновому стану обвинуваченого і вартості предмета злочину - вчетверо меншою від розміру застави. Зауважує, що ОСОБА_8 має хронічне захворювання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні в нього неповнолітні діти і непрацездатна матір, яка також має незадовільний стан здоров`я і хронічне серцеве-судинне захворювання, потребою постійного лікування. Посилання суду на ненадання стороною захисту доказів на підтвердження можливості застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, свідчить, на його думку, про порушення судом принципу рівності сторін у процесуальних правах.

Інші учасники апеляційного провадження, завчасно повідомлені про час і місце апеляційного розгляду, бажання взяти в ньому участь не виявили, клопотань суду не подали.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи і вимоги, викладені в апеляційних скаргах, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційних вимог, заперечення проти них прокурора, провів судові дебати, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи сторін і приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задовільненню з таких підстав.
Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до приписів, указаних у ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання щодо особи запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, але не доведе недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно зі статтею 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цих питань судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Можливості окремого апеляційного оскарження ухвали про відмову в зміні запобіжного заходу, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції, КПК України не передбачено.
Відповідно до ч.2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 положення цієї норми кримінального процесуального закону є неконституційним тільки в частині унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції додержані, а його рішення про відмову змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_6 окремому апеляційному оскарженню не підлягає.
Розглядаючи апеляційні скарги в частині, що стосується рішення про продовження строку тримання ОСОБА_8 , ОСОБА_6 під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.
ОСОБА_6 , ОСОБА_8 обвинувачується в учиненні кількох, у тому числі особливо тяжкого злочину, не мають міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу, а останній ще раніше судимий. При застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та існування заявлених стороною обвинувачення ризиків сумнівів не викликали, а інші запобіжні заходи були визнані такими, що не гарантують їх належної поведінки. Судовий розгляд кримінального провадження триває і дослідження доказів обвинувачення може сприяти уяві та переконанню обвинувачених про невідворотність покарання. Доводи сторони захисту не переконують у тому, що ризики переховування, ухилення обвинувачених від суду, незаконного впливу на свідків та можливості вчинення ними інших кримінальних правопорушень взагалі перестали існувати або зменшилися настільки, що інший, не пов`язаний з позбавленням волі запобіжний захід, здатний їм запобігти. Крім того, існує необхідність проведення великої кількості процесуальних дій, спрямованих на дослідження доказів та встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень, чому обвинувачені, зі значним ступенем ймовірності, можуть бути зацікавлені перешкодити.
Апеляційний суд уважає, що продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_8 з урахуванням обсягу і тяжкості обвинувачень, кількості обвинувачених, за своєю тривалістю на даний час не виходить за межі розумного строку і відповідає суспільному інтересу. Обставин, які свідчили б про те, що тримання ОСОБА_8 , ОСОБА_6 під вартою не виправдовує такого ступеня втручання в їх права і свободи задля забезпечення суспільного інтересу і цілей судового провадження, під час розгляду провадження апеляційним судом не виявлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 залишити без задовільнення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2020, якою відмовлено у задовільненні клопотань захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_7 про зміну запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 і продовжено строк дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та у виді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000009, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді :