Справа № 191/2057/18
Провадження № 1-кп/191/160/18
У Х В А Л А
іменем України

18 грудня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000547 від 02 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у відношенні: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Вербове Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, інваліда 2 групи, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 07 січня 2018 року приблизно о 08-00 годин він, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , з дозволу власника ОСОБА_9 . Достовірно знаючи що в одній із кімнат вказаного домоволодіння мається мобільний телефон марки «NOKIA RM -1011» чорного кольору разом з зарядним пристроєм «POWER SUPPLY», визначив для себе вказаний предмет як такий, яким можна таємно заволодіти на свою користь та у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, протиправне викрадення чужого майна з корисливих мотивів та переслідуючи при цьому мету незаконного збагачення, впевнившись, що його дії носять таємний характер і за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись у вищезазначеному домоволодінні, взяв мобільний телефон марки «NOKIA RM -1011» чорного кольору разом з зарядним пристроєм «POWER SUPPLY» який належить ОСОБА_10 , та вийшов з будинку на вулицю. З викраденим майном ОСОБА_3 , з місця злочину втік, викраденим розпорядився на власний розсуд. За результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1796-18 потерпілій ОСОБА_9 , завдано матеріальний збиток на загальну суму 185,00 грн.
Дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря психіатра та 17 квітня 2018 року слідчим суддею доручено проведення судово - психіатричної експертизи відносно підозрюваного.
29 квітня 2018 року після проведення стаціонарної судово - психіатричної експертизи було отримано АКТ №94 від 17 травня 2014 року, згідно висновку якого встановлено, що ОСОБА_3 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння страждав та в теперішній час страждає хронічним душевним захворюванням у формі легкої розумової відсталості з розладами поведінки. ОСОБА_3 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, не міг віддавати звіт своїм діям (бездіяльності) та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_3 також не може віддавати собі звіт в своїх діяннях (бездіяльності) та керувати ними. У разі засудження при призначенні покарання ОСОБА_3 рекомендується, з урахуванням його психічного стану, одночасно застосувати відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.
Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_3 .

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Потерпіла просила вирішити клопотання за розсудом суду.

Захисник, законний представник і ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували і просили передати ОСОБА_3 на поруки законному представнику з обов`язковим лікарським наглядом.

Суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Згідно ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:
1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;
2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Зі змісту ч.2 ст.19 КК України вбачається, що неосудною особою є особа, яка не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
В той же час згідно ст.20 КПК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Як було встановлено висновком судово-психіатричного експерта №94 від 17 травня 2018 року ОСОБА_3 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає хронічним душевним захворюванням у формі легкої розумової відсталості з розладами поведінки. ОСОБА_3 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, не міг у повній мірі віддавати звіт своїм діям (бездіяльності) та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_3 також не може у повній мірі віддавати собі звіт в своїх діяннях (бездіяльності) та керувати ними. У разі засудження при призначенні покарання ОСОБА_3 рекомендується, з урахуванням його психічного стану, одночасно застосувати відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.
Отже, з вказаного висновку вбачається, що ОСОБА_3 хоч і страждає хронічним душевним захворюванням у формі легкої розумової відсталості з розладами поведінки, однак не є неосудною особою, оскільки хоча і ні у повній мірі, однак здатен віддавати собі звіт в своїх діяннях (бездіяльності) та керувати ними, тобто є обмежено осудною особою.
Відповідно до ч.2 ст.504 КПК України досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слідчий звернувся з вказаним клопотанням з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України, оскільки повинен був звернутися не з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру, а з обвинувальним актом.
Таким чином, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання відмовити, матеріали кримінального провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 20 КК України, ст.ст.292, 503, 504, 512 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000547 від 02 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у відношенні ОСОБА_3 відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0000547 від 02 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, повернути прокурору Синельниківської місцевої прокуратури для продовження досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1