Справа № 487/9414/19
Провадження № 1-кс/487/273/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
ВСТАНОВИВ:
28.12.2019 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги ОСОБА_4 зазначив, що 26.12.2019 року ним було подано заяву до Територіального управління ДБР розташованого в м. Миколаєві про вчинення слідчим Другого відділу СУ ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві, працівниками прокуратури Миколаївської області та співробітниками УСБУ в Миколаївській області, як на його думку, кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 126, 364, ч. 3 ст. 365 КК України, які полягають у нанесені тілесних ушкоджень та перевищенні службових повноважень під час його доставки до СУ ТУ ДБР.

Проте відповіді на зазначену зайву ним отримано не було, що і послужило підставою, для його звернення до слідчого судді із зазначеною скаргою.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, просив про її задоволення.
Уповноважені особи ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві, до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

У порядку ч.3 ст.306 КПК України, скаргу було розглянуто за відсутності представника суб`єкта оскарження.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст. 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Законодавством передбачено, що бездіяльність слідчого, яка виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, заявник може оскаржити слідчому судді.
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може бути оскаржена заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Разом з тим, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачає надходження заяви (повідомлення) саме про кримінальне правопорушення, а не про діяння, яке містить ознаки чи елементи злочину (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Окрім КПК України, нормативні засади, пов`язані із вчиненням зазначеної процесуальної дії, регламентовані Положенням про порядок ведення ЄРДР, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 N 139, прийнятим на виконання вимог КПК; Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1377 (Далі Інструкція).
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, до Реєстру вносяться відомості зокрема про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції, - «про наявність письмових заяв про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що надійшли до чергової частини органу поліції, та повідомлень, що надійшли усно, у яких наявні відомості, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в журналі ЄО уповноважений працівник чергової частини доповідає начальникові слідчого підрозділу для внесення слідчими відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформує начальника органу поліції.
Про заяви і повідомлення, які надійшли до чергової частини органу поліції і в яких відсутні відомості, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, після їх реєстрації в журналі ЄО доповідається уповноваженим працівником чергової частини начальникові органу поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.
У разі встановлення начальником органу поліції в заяві (повідомленні) відомостей, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, він за своєю резолюцією (не пізніше однієї доби з часу реєстрації заяви в журналі ЄО) повертає її (його) до чергової частини для негайної передачі начальнику слідчого підрозділу».
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Також, враховуючи положення статей 2 ч.1, 11 КК України, слідчий суддя вважає, що підставами вважати подану заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.
Відповідно до п.4 ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Із матеріалів скарги встановлено, що 26.12.2019 року, ОСОБА_4 , звернувся до Територіального управління ДБР розташованого в м. Миколаєві із заявою про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 126, 364, ч. 3 ст. 365 КК України.

На думку ОСОБА_4 по відношенню до нього з боку співробітників УСБУ в Миколаївській області було вчинено злочини, які полягають у нанесені йому тілесних ушкоджень та перевищенні службових повноважень при його доставці до слідчого. Також причетними до вказаних злочинів він вважає слідчого Другого відділу ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві та працівників прокуратури у Миколаївській області, які на його думку дали вказівку співробітникам УСБУ в Миколаївській області на вчинення незаконних дій.

Однак заява ОСОБА_4 , на думку слідчого судді, не містить об`єктивних обставини, які можуть вказувати на вчинення, слідчим Другого відділу СУ ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві, працівниками прокуратури Миколаївської області та співробітниками УСБУ в Миколаївській області, кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 126, 364, ч. 3 ст. 365 КК України.

При цьому, обґрунтованого сумніву викликають дії заявника, при реалізації свого права на звернення із заявою про вчинення злочину.

Так, у своїй заяві про вчинення злочину від 26.12.2019 року ОСОБА_4 , описуючи обставини які начебто мали місце 16 або 17 жовтня 2019 року, зазначає що стосовно нього було застосовано фізичне насилля.

Проте із заявою про вчинення злочину до ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві він звертається лише 26.12.2019 року, при цьому не додаючи до матеріалів заяви будь-яких доказів на підтвердження завданих йому тілесних ушкоджень, а отже не містить об`єктивних обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень за ч.2 ст.126, ст..364, ч.3 ст.365 КК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.303-307, 309, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1