Справа № 557/781/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2020 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
секретар судових засідань ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Гоща кримінальне провадження про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 22.01.2020 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Симонів Гощанського району Рівненської області, українець, громадянин України, непрацюючий, розлучений, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
за ч.1 ст. 164 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 відповідно до рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до нього про стягнення аліментів № 557/1133/15-ц, зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50,00 (п`ятдесят) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 18.09.2015 і до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_3 , незважаючи на зазначене рішення суду та свідомо діючи усупереч вимог ст. 51 Конституції України щодо обов`язку батьків утримувати дітей до їх повноліття, тривалий час, а саме з 02 листопада 2015 року по даний час, злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), будучи фізично та психічно здоровим, працездатним і дієздатним, маючи реальну можливість їх сплачувати, у тому числі з коштів, які отримував, будучи офіційно працевлаштованим у Гощанському райавтодорі філії ДП "Рівненський облавтодор" в період з 17.07.2018 по 09.04.2019, за що отримав дохід у загальній сумі 19 980,83 грн., який був більш ніж достатній для виконання Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 18.09.2015 у цивільній справі № 557/1133/15-ц за той період.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи достовірно обізнаним щодо рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 18.09.2015 у цивільній справі № 557/1133/15-ц, починаючи з 18.09.2015 по теперішній час належних для себе висновків не зробив, жодних дій щодо виконання обов`язку як батька по утриманню дітей до їх повноліття не вживає, злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, не працює, до Гощанської районної філії Рівненського ОЦЗ за допомогою у працевлаштуванні не звертався і не звертається та, відповідно, матеріальну допомогу у зв`язку із безробіттям не отримував і не отримує.

Окрім цього, ОСОБА_3 , як платник аліментів, з вересня 2015 року по даний час на попередження відділу державної виконавчої служби Гощанського районного управління юстиції про необхідність виконання свого обов`язку щодо утримання дітей і сплати аліментів та можливість притягнення його до кримінальної відповідальності, не реагує та злісно ухиляється від сплати аліментів у встановленому рішенням Гощанського районного суду в розмірі, внаслідок чого станом на 18 червня 2020 року допустив заборгованість по аліментах на загальну суму 94 924, 40 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, просить суворо не карати. Показав, що відсутні можливості працювати, в нього тимчасові заробітки, тому й не сплачував аліменти, із зазначеними періодами несплати аліментів та розміром заборгованості, зазначених в обвинувальному акті, згідний.
Потерпіла в судовому засіданні показала, що починаючи з винесення судом рішення і по даний час обвинувачений аліментів не сплачує, через виконавчу службу також аліменти не отримує, дітьми не цікавиться і жодним чином дітям не допомагає.
Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджується доказами, зібраними стороною обвинувачення, які відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, оскільки обставини скоєння злочину учасниками процесу не оспорюються.
Показання обвинуваченого суд оцінює як правдиві, оскільки в цілому вони узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження.
Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого та потерпілої, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, яким суд дав належну оцінку.
Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого в скоєнні злочину.
Дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.
При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога з приводу алкогольної залежності, не працює, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілої, дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Суд дійшов висновку про відсутність необхідності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки учасники судового процесу не заявляли клопотання про його обрання, та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілою, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1