Справа 556/502/20
Номер провадження 1-кс/556/73/2020
У Х В А Л А
Іменем України
про арешт майна
02.04.2020 року.

Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

співвласника нерухомого майна - ОСОБА_6

розглянувши, в режимі відеоконференції, клопотання слідчого СВ Володимирецького ВП Вараського ВП ГУНП України в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000073 від 7 лютого 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Володимирецького ВП Вараського ВП ГУНП України в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся в суд із клопотанням, яке погоджене прокурором Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що Володимирецьким ВП провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000073 від 07.02.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України. Слідчий у клопотанні зазначає, що санкція ч.2 ст.307 КК України встановлює можливість призначення такого виду покарання як конфіскація майна, а відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна. Просить про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_5 , оскільки це необхідно з метою забезпечення конфіскації як виду покарання.

На підтвердження права власності на майно слідчий надає Відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №107, де власником 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки це необхідно з метою забезпечення конфіскації як виду покарання.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував щодо накладення арешту на його частку квартири. Розгляд клопотання просив проводити у відсутності захисника.

Співвласниця нерухомого майна (квартири) - ОСОБА_6 не заперечувала відносно накладення арешту на 1/3 частку квартири ОСОБА_5 , її сина.

Від захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутності. Клопотання не підтримує, просить відхилити.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що Володимирецьким ВП Вараським ВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000073 від 07.02.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч. 2 ст. 307 КК України.

07.03.2020 року, 19.03. 2020 року ОСОБА_5 оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України. (повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 07.03.2020 року, 19.03.2020 року)

На праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 належить 1/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як убачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

При розгляді клопотання про арешт майна встановлюються такі обставини:

1)Правова підстава для арешту майна.

2)Достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення.

3)Розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

4)Наслідки арешту майна для підозрюваного та інших осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України). У цьому випадку арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України). Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Санкцією ч.2 ст.307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 307 КК України,.

Слідчий суддя оцінює ці обставини лише для встановлення достатності підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна. Також, ризиком, для запобігання якого необхідне накладення арешту, є можливість відчуження цього майна власником (підозрюваним). З накладенням арешту втрачається можливість особи відчужити цей актив на користь третіх осіб. Отже, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження.

Оскільки санкцією передбачена конфіскація майна, та достатніми є підстави вважати, що суд може призначити таке покарання, слідчий суддя приходить до висновку, що є правові підстави для арешту майна.

Слідчий суддя оцінює докази, що можуть вказувати на вчинення особою кримінального правопорушення, що, фактично, є оцінкою наявності обґрунтованої підозри.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадку забезпечення конфіскації як виду покарання).

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення в якому її підозрюють. При цьому, до наданих доказів обґрунтованості підозри не висувається таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів 07.03.2020 року та 19.03.2020 року. Матеріали клопотання, зокрема протоколи допиту ОСОБА_5 та висновок експерта № 2.1-198/20 від 28.02.2020 року, вказують на можливу причетність ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, що розслідуються в кримінальному провадженні. Таким чином, слідчий суддя переконана в наявності фактів та інформації, які вказують на те, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Розумність та співрозмірність обмеження права власності є завданням кримінального провадження.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом.

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону розпоряджатися майном (тобто, не забороняє користування), а також підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

Арешт майна, про який просить сторона обвинувачення, не обмежує права підозрюваного та інших осіб проживати та іншим чином користуватися нерухомим майном.

З урахуванням цих обставин, а також вищезазначених аргументів, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення конфіскації як виду покарання, є пропорційним втручанням у права підозрюваного та інших осіб, та не матиме надмірних наслідків для таких осіб, а тому клопотання підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 131, 170-173 КПК України, слідча суддя,-

Постановив:

Клопотання слідчого СВ Володимирецького ВП Вараського ВП ГУНП України в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна ОСОБА_5 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000073 від 7 лютого 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: на 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно -107, власником якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 - із забороною розпоряджатися та відчужувати це майно.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, його захисника, у порядку, передбаченому частиною 1 ст.174 КПК України.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Рівненського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 6 квітня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1