Справа № 561/140/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року смт. Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205 від 17.09.2019 року, за обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця Збройних Сил України, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , постійне місце розташування якої у АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в:
15 вересня 2019 року близько 23 год. 50 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу кафе-бару «Валентина», що по вул. Центральна, в смт. Зарічне Рівненської області, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар кулаком правої руки в область скроневої частини голови, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді перелому правої скроневої кістки.
Втративши від вказаного удару рівновагу, ОСОБА_4 присів, після чого ОСОБА_5 умисно наніс йому ще два удари кулаком правої руки в область тулуба, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді перелому 10-го ребра справа з правобічним пневмогематораксом. Відповідно до висновку експерта № 137 від 06.11.2019 року отримані ОСОБА_4 тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 від 13 лютого 2020 року, за умовами якої сторони погодилися про повне беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ст. 75 КК України узгодили звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю два роки з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , підтримавши угоду, повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненому розкаюється, добровільно відшкодував завдану потерпілому шкоду. При цьому пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, реально може виконати взяті на себе відповідно до цієї угоди зобов`язання та просив затвердити угоду.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні просив затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, при цьому пояснив, що вона укладена сторонами добровільно, відповідає вимогам закону та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, наслідки її укладення сторонам зрозумілі.
Прокурор у ході судового розгляду вважав за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки вона відповідає вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечував, подав свою письмову згоду. Крім того, пояснив, що претензій до обвинуваченого не має, завдану шкоду йому відшкодовано.
Перевіривши угоду про визнання винуватості та заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого, його захисника, суд приходить до висновку, що укладення зазначеної угоди сторонами є добровільним, вона відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, і підлягає затвердженню.
Відповідно до ч. 2 і ч. 4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана не лише суспільним інтересам, але й правам окремих осіб.
До угоди про визнання винуватості долучено письмову згоду потерпілого ОСОБА_4 на її укладення прокурором та обвинуваченим.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за цією угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання ним винуватості.
При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття, добровільне відшкодування завданої потерпілому матеріальної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає вимогам закону.
Сторони погоджуються на призначення такого покарання, розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Згідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд також враховує положення ст. 50, 65 КК України, зокрема, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості у виді п`яти років позбавлення волі.
Разом з цим, враховуючи те, що сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років та звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також тяжкість вчиненого злочину, особу винного, зокрема те, що до кримінальної відповідальності він притягається вперше, у вчиненому щиро розкаюється, добровільно відшкодував завдану потерпілому шкоду, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання та відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України вважає за доцільне звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і підозрюваним ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до ст. 203 КПК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, застосований до ОСОБА_5 ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 26.12.2019 року, слід залишити без зміни, до закінчення строку дії ухвали 25.02.2020 року.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. 368-371, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, -
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 від 13 лютого 2020 року.
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю два роки.
Покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 26.12.2019 року у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишити без зміни, до закінчення строку дії ухвали 25.02.2020 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1