Справа № 761/7658/20
Провадження № 1-кс/761/4964/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року, в рамках кримінального провадження №0000002 від 12 січня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.218-1 КК України, в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року, у кримінальному провадженні №0000002 від 12 січня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.218-1 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року в рамках вказаного кримінального провадження було задоволено клопотання слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках фізичних осіб, відкритих в ПАТ «Дельта Банк» (), в тому числі на кошти ОСОБА_3 (рахунок № НОМЕР_1 ) із забороною розпоряджатися та використовувати грошові кошти, на які накладено арешт.
Такий арешт, на думку заявника, є необґрунтованим з огляду на наступне.
Так, ОСОБА_3 зазначає у клопотанні, що жодного відношення до вказаного кримінального провадження він не має та жодним процесуальним статусом у кримінальному проваджені не наділений. Крім того, грошові кошти ОСОБА_3 не мають жодного доказового значення у кримінальному провадженні №0000002, не були набуті злочинним шляхом, їх походження є законним.
Враховуючи наведене, такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна заявник вважає не співрозмірним з потребами кримінального провадження, необґрунтованим, та таким, в якому на даний час відпала потреба.
Власник майна ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду клопотання повідомлявся завчасно та належним чином.

Старший слідчий з ОВС 2 відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м.Києві ОСОБА_4 , за клопотанням якого було накладено арешт на майно, або інша уповноважена особа у вказаному кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про розгляд справи завчасно та належним чином, жодних клопотань, пояснень, додаткових документів, до суду не направляли.
Враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності вказаних осіб.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно (справа №761/11329/17, провадження №1-кс/761/7125/2017) в 1-му томі, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 12 січня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.218-1 КК України.
Так, досудове розслідування кримінального провадження №0000002 здійснюється відповідно до заяви №030-61/17 від 04.01.2017 директора Департаменту розслідування протиправних діянь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_5 про те, що колишнім керівництвом АТ «Дельта Банк» у період з 30.10.2014 по 03.03.2015, ігноруючи Постанову НБУ №692/БТ від 30.10.2014, за попередньою змовою з службовими особами ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», умисно вчинено дії, які збільшили гарантовану законом суму відшкодування за вкладами фізичних осіб, що призвело до віднесення банку до категорії неплатоспроможних та завдало великої матеріальної шкоди державі.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року в рамках вказаного кримінального провадження задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС 2 відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 та накладено арешт на майно, а саме кошти фізичних осіб, які знаходяться в банківській установі ПАТ «Дельта Банк» (код 34047020) на рахунках фізичних осіб, зокрема ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_1 .
Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року, арешт на грошові кошти фізичних осіб, в тому числі ОСОБА_3 , накладався з огляду на те, що такі грошові кошти мають правовий статус речових доказів, відповідають критеріям ст.98 КПК України, а також з метою забезпечення збереження речових доказів.
Крім того, в наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалах відсутні будь-які дані щодо причетності ОСОБА_3 до кримінального провадження №0000002, зокрема, те, що він є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що до нього може бути застосована конфіскація майна, як вид покарання.
Відсутні у слідчого судді також і дані про заявлений до ОСОБА_3 цивільний позов, що виключає можливість накладення арешту на його майно з метою забезпечення цивільного позову, а така підстава накладення арешту на майно може мати місце лише в тому випадку, коли цивільний позов до особи є реально заявленим.
Водночас, слідчим суддею вживались заходи щодо витребування матеріалів кримінального провадження №0000002 та виклику слідчого.
Однак, на день розгляду клопотання вказані матеріали до суду надано не було, а слідчий у судове засідання не з`явився, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду не надав, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий зобов`язаний довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання, оскільки саме він був ініціатором питання про накладення арешту на майно.
Також, слідчий суддя звертає увагу й на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
При цьому, в наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалах, відсутні об`єктивні дані, що майно, на яке ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року накладено арешт, зокрема грошові кошти ОСОБА_3 , які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «Дельта Банк», можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні.
Так, для накладення арешту на майно на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий або прокурор, повинен довести наявність достатніх підстав вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
В той же час, дослідивши матеріали, слідчий суддя не знайшов обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у ПАТ «Дельта Банк» (код 34047020), можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.
Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Разом з тим, слідчим суддею не отримано даних на підтвердження того, що грошові кошти ОСОБА_3 , які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «Дельта Банк», відповідають вимогам ст.98 КПК України.
Викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту грошових коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у ПАТ «Дельта Банк» (код 34047020), на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами доданими до клопотання, крім того слідчим не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_3 належним йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки останнім доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 12 січня 2017 року, питання про арешт грошових коштів вирішено ухвалою слідчого судді від 10 квітня 2017 року, в той час як на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, власник арештованих грошових коштів не набув жодного процесуального статусу, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує право власності ОСОБА_3 на таке майно.
Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року, у кримінальному провадженні №0000002 від 12 січня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.218-1 КК України, підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИЛА:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року, в рамках кримінального провадження №0000002 від 12 січня 2017 року задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року, в рамках кримінального провадження №0000002 від 12 січня 2017 року, на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ПАТ «Дельта Банк» (код 34047020), а саме: № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Скасувати заборону розпоряджатися та використовувати грошові кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Дельта Банк» ().
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1