КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/391/20
Провадження № 1-кс/552/231/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2020 слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 розглянувши клопотання старшого слідчого відділення поліції № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна ,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором Полтавської місцевої прокуратури, про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000219 від 24.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У ході проведення досудового розслідування установлено, що близько 23.01.2020 до чергової частини ВП №1 ПВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що транспортний засіб ВАЗ 21099 ДНЗ НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , рухаючись в м. Полтава по вул. Майдан Незалежності в напрямку вул. Балакіна порушивши правила безпеки дорожнього руху скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній доставлений до нейрохірургічного відділення ПОКЛ з діагнозом ЗЧМТ, забій головного мозку середньої тяжкості.

За результатами огляду 22.01.2020 транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21099 ДНЗ НОМЕР_1 тимчасово вилучено та поміщено на зберігання до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2в.

З огляду на вказане, враховуючи те, що автомобіль ВАЗ 21099 ДНЗ НОМЕР_1 зберіг на собі сліди ДТП, є доказом в кримінальному провадженні, може бути використаний для встановлення обставин, що встановлюються під час кримінального провадження №0000219 від 24.01.2020.

Постановою слідчого від 27.01.2020 вищевказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000219 від 24.01.2020.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити. Просив поновити йому строки на подання вказаного клопотання до суду.

Власник майна ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 згодні з клопотанням, тільки вчастині накладення арешту на час проведення слідчий дій, які будуть проводитись із використанням вказаного транспортного засобу..

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є, в числі інших, арешт майна.

Згідно ч.ч. 1, 3, 10, 11 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише в разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу в кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що СВ ВП №1 ПВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № №0000219 від 24.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Транспортний засіб ВАЗ 21099 ДНЗ НОМЕР_1 , є доказом вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

За результатами огляду 22.01.2020 транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21099 ДНЗ НОМЕР_1 тимчасово вилучено та поміщено на зберігання до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2в.

З матеріалів клопотання вбачається, що вилучений органом досудового розслідування автомобіль відповідає критеріям ч. 2 ст. 98 КПК України, тобто вилучене майно має ознаки речового доказу у даному кримінальному провадженні та є об`єктом дослідження в рамках проведення необхідних судових експертиз.

Тому, враховуючи вищевказані обставини та вимоги закону, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна як арешт такого майна, отже, слід накласти арешт на вказане в клопотанні слідчого майно.

Із поданого клопотання, слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної цивільної діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. 170 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити .

Поновити старшому слідчому СВ ВП №1 ПВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 строки на звернення до суду із клопотанням про накладення арешту на майно.

Накласти арешт на автомобіль ВАЗ 21099 ДНЗ НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.на час проведення слідчих дій, пов"язаних із використанням автомобіля ВАЗ 21099 ДНЗ НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .

Місцем зберігання речових доказів визначити майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2в до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Обов`язки по збереженню даного автомобіля покласти на відповідальних працівників ЦЗ ГУНП в Полтавській області.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

з оригіналом згідно

суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2