Справа № 464/542/20
пр.№ 1-кп/464/195/20
У Х В А Л А

05 лютого 2020 року Колегія суддів Сихівського районного суду м.Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

з участю прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000054 від 15.08.2019 відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.3 ст.305, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:
в провадженні Сихівського районного суду м. Львова знаходиться вказане кримінальне провадження.
Під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заявив клопотання про направлення кримінального провадження для визначення підсудності. В обгрунтування клопотання покликається на те, що місцем вчинення контрабанди згідно загального положення КК України може бути лише державний кордон України, а місцем вчинення придбання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено згідно загального положення КК України є саме те місце, де особа мала можливість закінчити вказане кримінальне правопорушення. Оскільки місце перетину державного кордону яке містить ознаки контрабанди - обвинувальним актом не встановлено, а місце можливого придбання з метою збуту в обвинувальному акті зазначено АДРЕСА_1 , припускає, що не перебуває у теритьоріальній юрисдикції Сихівського районного суду м.Львова, а тому просить суд клопотання задовольнити та скерувати обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 до Верховного суду України для визначення підсудності.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника та просить таке задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні клопотання, оскільки відсутні підстави для направлення обвинувального акту для вирішення підсудності.
Таким чином, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, колегія суддів вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі, якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однакові за тяжкістю, - суд у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст.34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів приходить до переконання, що суд буде вважатися встановленим законом лише за умови, що він утворений безпосередньо на підставі закону, діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції й у законному складі суду станом на момент вчинення певних процесуальних дій.
Виходячи із норм ст. ст.32,34 КПК України, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт, колегія суддів приходить до висновку, що існують правові підстави скерувати до Львівського апеляційного суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.305, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 307 КК України внесеного до ЄРДР №0000054 від 15.08.2019 з клопотанням захисника про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Керуючись ст.ст.32,34,314 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт у кримінальному проведженні внесеному ЄРДР №0000054 від 15.08.2019 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст.305, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 307 КК України ізклопотання захисника ОСОБА_6 направити до Львівського апеляційного суду для направлення до Верховного суду України кримінального провадження для визначення підсудності.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2