КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/544/20
Провадження № 1-кс/534/187/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001043 від 09.11.2019 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комсомольська Полтавської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого на ТОВ «Єристівський ГЗК», в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.149 КК України,

в с т а н о в и в:
До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся слідчий СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП ОСОБА_4 із клопотанням, погодженим прокурором, в якому прохає застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивовано слідчим необхідністю забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганням спробам останнього переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків.

Виходячи із змісту внесеного клопотання, органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні низки кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Так, в жовтні місяці 2019 року, точної дати та місця досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_6 під час спілкування з ОСОБА_7 , висунув останньому вимогу на сплату неіснуючої заборгованості в сумі 8000 грн., погрожуючи застосуванням до останнього насильства, яке ОСОБА_7 сприймав як реальну погрозу своєму життю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 21.12.2019 у вечірній час доби, коли ОСОБА_7 перебував поблизу буд.№9 по вул.Луговій у м.Горішні Плавні, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 . Реалізуючи свій намір, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, надав вказівку ОСОБА_8 помістити ОСОБА_7 проти волі останнього до буд. АДРЕСА_3 .

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 незаконно утримували ОСОБА_7 проти його волі у вищевказаному будинку в період часу з вечора 21.12.2019 до ранку 22.12.2019, погрожуючи фізичною розправою в разі залишення меж господарства.

Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

В період часу з 21.04.2020 до 25.04.2020, в той час, коли ОСОБА_9 перебував у буд. АДРЕСА_3 , з метою пошуку роботи у зв`язку із тяжким матеріальним становищем, у ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, направлений на незаконну передачу ОСОБА_9 , з метою його трудової експлуатації іншими особами.

25.04.2020 близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_10 (анкетні дані якого змінено відповідно до закону), прибув до буд. АДРЕСА_3 , де зустрівся з ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та мети, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , шляхом обману з приводу подальшим виплат грошових коштів за проведену роботу, передали ОСОБА_9 для подальшої трудової експлуатації ОСОБА_10 (анкетні дані якого змінено відповідно до закону), за що ОСОБА_8 отримала грошові кошти в сумі 2000 грн.

Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 28.04.2020 ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел, направлений на незаконну передачу осіб, що проживають у буд. АДРЕСА_3 , з метою їх трудової експлуатації, з номера мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_10 (анкетні дані якого змінено відповідно до закону), та під час розмови запропонував зустрітися для вирішення питання про передачу осіб для трудової експлуатації.

Реалізуючи свій намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та мети, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , шляхом обману з приводу подальших виплат грошових коштів за проведену роботу, передали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 для подальшої трудової експлуатації ОСОБА_10 (анкетні дані якого змінені), за що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 отримали грошові кошти в сумі 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні внесене клопотання підтримав повністю, посилаючись на зазначені у ньому обставини. Зазначаючи про наявність ризиків пов`язаних із можливим переховуванням та здійсненням незаконного впливу на потерпілих і свідків, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор, підтримуючи клопотання слідчого та зазначаючи про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наполягав на застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у зв`язку із чим може переховуватись від слідства та суду з метою уникнення можливого покарання. Ризик можливого впливу на потерпілих та свідків вмотивований тим, що до одного з потерпілих ( ОСОБА_7 ) здійснювалась погроза застосування насильства.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість останнього та недоведеність існування наголошених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Зазначив, що підозрюваний ОСОБА_6 має сім`ю, на його утриманні фактично знаходиться троє неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, тому відсутні підстави вважати, що підозрюваний буде ухилятись від слідства та суду та здійснювати вплив на потерпілих і свідків. Просив застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, надавши підозрюваному можливість працювати, щоб матеріально забезпечувати свою дружину та малолітніх дітей.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечуючи свою причетність до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, просив застосувати до нього запобіжний захід у виді нецілодобового домашнього арешту. Пояснив, що бажаючи допомогти соціально незахищеним особам, він у свого знайомого винайняв буд. АДРЕСА_3 , де вони тимчасово мешкали, а він допомагав останнім знайти роботу. ОСОБА_6 зазначив, що на постійній основі працює на ТОВ «Єристівський ГЗК», має на утриманні дружину, двох неповнолітніх дітей та неповнолітню дитину дружини від першого шлюбу, тому просив застосувати до нього домашній арешт із забороною покидати житло в нічний час.
Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч.4 ст.176, ст.1 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з представлених суду матеріалів, в провадженні відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0001043 від 09.11.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.149 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження 29.04.2020 ОСОБА_6 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.149 КК України.

Копія клопотання та копії доданих до нього матеріалів вручені підозрюваному ОСОБА_6 29.04.2020 о 14 год. 25 хв.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР за фактами кримінальних правопорушень проти волі, честі та гідності особи; рапортами працівників органу поліції; протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; протоколами огляду особи, яка буде задіяна для проведення спеціального слідчого експерименту під залегендованими даними; протоколами огляду та вручення грошових коштів від 25.04.2020 та 28.04.2020; протоколами допитів свідка ОСОБА_10 (анкетні дані якого змінено); заявою ОСОБА_7 , згідно із якою останній прохає притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та жінку на ім`я ОСОБА_13 , які утримували його у будинку по АДРЕСА_3 та використовували у трудовій експлуатації; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколами обшуків; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_14 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 тощо.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).
За змістом ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Проаналізувавши приєднані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя доходить висновку, що наведенні вище докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які відносяться, в тому числі й до особливо тяжких злочинів.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.
В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий у внесеному клопотанні посилається на наявність двох ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, здійснення незаконного впливу на потерпілих та свідків. Наявність зазначених ризиків була підтримана слідчим та прокурором у судовому засіданні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Слідчий суддя зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості застосування до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
За таких обставин, за відсутності переконливих доказів на підтвердження можливості підозрюваного ОСОБА_6 переховуватись від слідства та суду, вказаний ризик свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшов.

Слідчий суддя зазначає, що згідно із поясненнями підозрюваного в судовому засіданні, які цілком узгоджуються із приєднаними до клопотання матеріалами, ОСОБА_6 , в силу ст.89 КК України не судимий, працевлаштований на ТОВ «Єристівський ГЗК», постійно мешкає у м.Горішні Плавні та має зареєстроване місце проживання, одружений, має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей ОСОБА_15 , 2019 року народження, та ОСОБА_16 , 2017 року народження. При цьому об`єктивних відомостей, які б з негативної сторони характеризували підозрюваного чи свідчили про можливість його переховування, за наявності у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків та сталого способу життя, слідчому судді надано не було.

Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків обґрунтовано стороною обвинувачення, можливістю підозрюваного вчиняти тиск стосовно останніх, оскільки під час здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження було встановлено, що до потерпілого ОСОБА_7 здійснювалася погроза застосування насильством, що узгоджується із приєднаним до клопотання протоколом допиту потерпілого. При цьому, згідно із поясненнями учасників кримінального провадження в ході розгляду клопотання, потерпілими та свідками у даному провадженні є соціально незахищені верстви населення, які потрапили у складні життєві обставини і є більш вразливими, тому слідчий суддя погоджується з існуванням наголошеного стороною обвинувачення ризику, пов`язаного із можливістю незаконного впливу на потерпілих і свідків. Разом із тим, під час розгляду клопотання прокурором та слідчим було наголошено на тому, що наразі потерпілий ОСОБА_7 , щодо якого здійснювалась погроза застосування насильства, утримується під вартою у зв`язку із розглядом кримінального провадження, у якому останній є обвинуваченим, що на думку слідчого судді, виключає будь-яку можливість здійснення на нього тиску підозрюваним.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновків, що докази, надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Між тим, за змістом ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд, серед іншого, зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Приймаючи рішення з цього питання, суд має дослідити обставини, які відповідно до ст.178 КПК України враховуються при застосуванні запобіжного заходу, обґрунтованість такого застосування щодо конкретної особи, зважаючи на дані про її соціальні зв`язки, місце проживання, схильності, способу життя і поведінки тощо.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 у справі «Хайредінов проти України»).
Умовою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (виходячи з його правової природи), серед іншого має бути також обґрунтована впевненість судді у тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи відсутність у підозрюваного негативних характеристик, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та роботи, його молодий вік, знаходження у нього на утриманні дружини, якав здійснює догляд за дітьми, та малолітніх дітей, а також не надання стороною обвинувачення переконливих доказів, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який знайшов своє підтвердження в ході розгляду клопотання, а також відсутність інших ризиків, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Разом із тим, у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оцінивши всі обставини в їх сукупності, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час та утриманням від спілкування з потерпілими і свідками, як такий, що зможе дієво запобігти ризику, доведеному під час розгляду клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно із приєднаними до клопотання матеріалами, підозрюваний ОСОБА_6 затриманий на підставі ст.208 КПК України 28.04.2020.
В ході розгляду справи, підозрюваний ОСОБА_6 обставини його затримання підтвердив та заперечив наявність будь-яких порушень зі сторони органу державної влади, що здійснив затримання. Пояснив, що йому були вручені копії процесуальних документів та забезпечено права на захист, скарг на дії працівників поліції чи органу прокуратури він не має. При цьому вказав, що при затриманні бійці спецпризначення повалили його на підлогу, проте за медичною допомогою він не звертався та на наявність у нього тілесних ушкоджень не посилався.
З огляду на те, що слідчий суддя не знайшов підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_6 підлягає негайному звільненню з під варти.

Керуючись ст.ст.176-178,183,194 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.
Застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 в нічний час з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.;
- прибувати до слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавської області ОСОБА_4 , прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 або суду за першою вимогою;
- утримуватись від спілкування з підозрюваною ОСОБА_8 , потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, в якому він є підозрюваним;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного та прокурору Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області.
Строк дії ухвали закінчується 30 червня 2020 року.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала слідчого судді, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1