ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/371/20 Справа № 210/6103/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року про відмову в задоволенні подання адміністрації ДУ Криворізька виправна колонія № 80 МЮУ про умовно-дострокове звільнення щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває строк покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 листопада 2015 року, яким засуджений за ст. ст. 121 ч. 2, 296 ч. 1 КК України, до покарання у вигляді 08 років позбавлення волі,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
встановила:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання адміністрації ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» МЮУ, та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_6
Рішення суду обґрунтовано тим, що оцінивши поведінку та ставлення до праці засудженого ОСОБА_6 за весь період відбуття покарання, незважаючи на позитивну характеристику, враховуючи тяжкість злочину, термін покарання, призначеного вироком суду, термін попереднього ув`язнення, зарахований засудженому в строк відбуття покарання, те, що згідно вироку засуджений має позов, та не проявляв дій спрямованих на його погашення, він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення
Засуджений не погодився з даним рішення суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, подання адміністрації ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» МЮУ задовольнити.
Посилається на те, що він на теперішній час має 5 заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці, довів своє виправлення станом на 27 листопада 2019 року, відбув 3/4 строку призначеного вироком суду покарання.
Під час апеляційного розгляду засуджений підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог засудженого. Вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання.
Так, ОСОБА_6 засуджено 05.11.2015 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст. 121, ч. 1 ст. 296 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області 15.06.2016 року, вирок залишено буз змін.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 24.11.2014 року по 15.06.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 24.11.2014 року.
Кінець строку відбування покарання 01.05..2021 року.
За час перебування в СІЗО м. Дніпропетровська ОСОБА_6 характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
До Криворізької ВК № 80 прибув 08.07.2016 року.
За допущені порушення мав 5 стягнень, у тому числі 1 раз був поміщений до ДІЗО.
На теперішній час характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, за що має 5 заохочень
Працевлаштований на об`єкті Господарча обслуга різноробочим.
Підтримує рівні відносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
11.10.2018 року засуджений був розглянутий на комісії адміністрацією колонії відповідно до ст. 101 КВК України позитивно, та був переведений до дільниці соціальної реабілітації.
Враховуючи викладене, а також те, що позитивні зміни в поведінці засудженого відбуваються протягом останніх двох років, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що засуджений своєю поведінкою ще не довів своє виправлення, тому в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення слід відмовити.
Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції та їм надано належну оцінку.
Отже, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів, що дійсно став на шлях виправлення. Для цього останньому потрібен більш тривалий час, оскільки заохочення отримані останнім лише впродовж останніх двох років, згідно вироку суду має позов, однак не проявляв спрямованих дій на його погашення.
Вказані висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в особовій справі засудженого, а тому не можуть спростовуються апеляційними доводами засудженого, які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування до нього норм ст. 81 КК України, а також щодо його незгоди з оскарженою ухвалою.
Порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 -залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року про відмову в задоволенні подання адміністрації ДУ Криворізька виправна колонія № 80 МЮУ про умовно-дострокове звільнення щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4