Справа № 755/2656/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000334 від 16 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 «Конституції України», згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє фізичне, психологічне та економічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , з якою проживає в одному помешканні, що призвело до фізичних та психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя останньої.

Так, 24.11.2019 о 12:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_6 психологічного характеру, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За вчинення домашнього насильства постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2019 року ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП до покарання у виді 40 годин громадських робіт.

Крім того, 15.12.2019 о 12:40 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_6 психологічного характеру, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Також, 02.01.2020 о 09:49 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_6 психологічного характеру, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

За вчинення домашнього насильства постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.01.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вказаних вище правопорушеннях та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП до покарання у виді штрафу у розмірі 680 грн. У подальшому, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за неодноразове вчинення домашнього насильства, перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на вчинення фізичного та психологічного насильства на ґрунті неприязних відносин,систематично продовжив вчиняти фізичне та психологічне насильство щодо матері ОСОБА_6 , яке виразилось у вчиненні наступних дій. Так, 13 січня 2020 року, ОСОБА_3 , перебуваючи в загальному коридорі по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_3 постукав до квартири АДРЕСА_4 . Коли двері до квартири відчинив ОСОБА_7 , то ОСОБА_3 дістав газовий балончик та розпилив по всій квартирі сльозогінний газ. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_3 у матері ОСОБА_6 та батька ОСОБА_7 почалитекти сльози та з`явилися приступи сильного кашлю. В квартирі в цей час також перебували донька ОСОБА_8 та онука ОСОБА_9 . Вказані дії з боку ОСОБА_3 , призвели до фізичних та психологічних страждань потерпілої ОСОБА_6 , а також погіршення якості її життя, та змусило звернутись за психологічною допомогою до Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. Так 13.01.2020 року перебуваючи в загальному коридорі по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_3 постукав до квартири АДРЕСА_4 . Коли двері до квартири відчинив мати, то він дістав газовий балончик та розпилив по всій квартирі сльозогінний газ. Внаслідок його дій у матері ОСОБА_6 та батька ОСОБА_7 почали текти сльози та з`явилися приступи сильного кашлю. Обіцяє більше такого не вчиняти, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор і потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, а саме вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів невеликої тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, офіційно не працює, має постійне місце проживання та реєстрації, характеризується негативно, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією ст. 126-1 КК України.

Разом з тим, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також позицію потерпілої та прокурора в судових дебатах, які вказали на можливість виправлення обвинуваченого з випробуванням, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 вимоги ст.ст. 75, 76 КК України.

Крім того, суд, керуючись вимогами ст. 91-1 КК України, вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме проходження програми для кривдників та пробаційної програми протягом двох місяців.

На думку суду, призначене судом покарання та обмежувальні заходи є необхідними і достатніми для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи, поклавши на ОСОБА_3 обов`язок пройти програму для кривдників та пробаційну програму протягом 2 (двох) місяців.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя