ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 648/526/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/521/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
іменем України

26 травня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 11 березня 2020 року про відмову в задоволенні спільного клопотання комісії ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Трояни Болградського району Одеської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого вироком Апеляційного суду Одеської області від 21.04.2010 року за п.2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185, ст. 70 КК України на 13 років позбавлення волі,
початок строку: 19.10.2009 року, кінець строку: 17.03.2022 року,

в с т а н о в и л а:

Відмовляючи в задоволенні спільного клопотання комісії ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , суд в ухвалі зазначив, що він характеризується посередньо, як особа, що потребує додаткового нагляду з боку адміністрації установи, має 10 заохочень та мав 7 стягнень за порушення режиму утримання, в тому числі злісні, приймає участь у роботах по благоустрою установи та відділення, що є обов`язком засуджених, працевлаштований на промисловій зоні установи нетривалий час безпосередньо в період настання можливості застосування заохочувальних норм. Відповідно до вироку Апеляційного суду Одеської області від 21.04.2010 року ОСОБА_8 засуджений за ряд злочинів, в тому числі особливо тяжкий, пов`язаний з позбавленням людини життя, вину у вчиненні злочинів визнав частково. Матеріалами особової справи не підтверджується відшкодування засудженим коштів стягнутих з нього за вироком суду. Згідно рішень комісії за місцем відбуття покарання в 2017-2018 роках засудженому було відмовлено у застосуванні заохочувальних норм, як такому, що не довів свого виправлення. Встановлене свідчить, що засуджений не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, у зв`язку з чим він залишається суспільно небезпечним, враховуючи дані, що характеризують його особу, тяжкість злочинів, за які він засуджений, та значної частини невідбутого строку призначеного покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити останнього умовно-достроково від відбування покарання. В обґрунтування своїх доводів указує, що згідно матеріалів провадження, ОСОБА_8 довів своє виправлення, оскільки має 10 заохочень, застосовані до нього стягнення зняті у встановленому законом порядку, востаннє до дисциплінарної відповідальності засуджений притягувався в 2017 році. У ДУ «Дар`ївська ВК №10» засуджений працевлаштований нетривалий час, оскільки його нещодавно переведено до вказаної установи для відбування покарання, до цього відбував покарання в ДУ «Південна виправна колонія №51», де був працевлаштований двірником на промисловій зоні та слюсарем. Вважає, що засуджений ОСОБА_8 характеризується позитивно, а отже довів своє виправлення.

Заслухавши доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені захисником, просили їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано зазначених вище вимог закону в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в ДУ «Південна виправна колонія №51» засуджений ОСОБА_8 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання, за весь час відбування покарання має 8 заохочень. У ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання з 05.07.2019 року та зарекомендував себе позитивно. Працевлаштований на промисловій зоні, приймає активну участь в роботах з благоустрою, на заходи виховного впливу реагує, але потребує додаткового нагляду з боку представників адміністрації. Згідно наказу №25/ОС/СК від 02.04.2018 року засуджений перебуває на профілактичному обліку як схильний до самогубства.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не приймає до уваги твердження захисника ОСОБА_7 про те, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

15.02.2017 року засудженому ОСОБА_8 відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації як такому, що не стає на шлях виправлення;

13.12.2017 року засудженому відмовлено в заміні покарання більш м`яким як такому, що не став на шлях виправлення;

26.12.2018 року ОСОБА_8 відмовлено в умовно-достроковому звільненні як такому, що не довів свого виправлення.

Згідно із ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини та вчинення злочину проти власності, передбачених п.2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185КК України, винним себе визнав частково.

З наданої характеристики з установи виконання покарань та довідки про заохочення та стягнення, за весь час відбування покарання ОСОБА_8 отримав значну кількість стягнень, одержані засудженим заохочення не мають значної кількісної переваги над стягненнями.

Враховуючи те, що поведінка засудженого підлягає оцінці за весь час відбування покарання, колегії суддів не приймає до уваги доводи захисника про те, що в цілому ОСОБА_8 характеризується позитивно, стягнення погашені у встановленому законом порядку, останнє датоване 2017 роком, оскільки це не спростовує факт порушення ним встановленого порядку відбування покарання.

Вказівки апелянта про те, що ОСОБА_8 за весь час відбування покарання працевлаштований, не свідчать про наявність безумовних підстав для застосування ст.81 КК України, оскільки значну кількість стягнень ним було отримано саме за порушення умов виконання праці. Заохочення, які ним отримано напередодні настання пільги свідчать про те, що ОСОБА_8 лише стає на шлях виправлення. Про це також свідчать дані про відмову в застосуванні до нього вищевказаних заохочувальних норм в 2017 - 2018 роках.

Посилання захисника на те, що засуджений потребує додаткового нагляду зі сторони адміністрації установи через те, що перебуває на обліку як схильний до самогубства, не доводять обставин того, що ОСОБА_8 готовий до самокерованої правослухняної поведінки та є ресоціалізованою особою відповідно до положень ст.6 КВК України.

Тобто, процес змін в особистості засудженого ОСОБА_8 за весь час відбування покарання, не свідчить про його виправлення.

Наведені вище обставини в їх сукупності, спростовують доводи захисника про те, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення відповідно до положень ст.81 КК України.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення, є обґрунтованим, з яким погоджується і колегія суддів.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання щодо засудженого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , колегія судів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 11 березня 2020 року про відмову в задоволенні спільного клопотання комісії ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4