Справа № 357/9927/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої адвоката ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Дібрівка, Тетіївського району, Київської області, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватного підприємця, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
16.06.2018 року, близько 19 години 16 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні магазину «Arctic», що розташований в торгівельному павільйоні №71 ТРЦ «Гермес» по вул. Я. Мудрого, 40 в м. Біла Церква Київської області, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії залишаються непоміченими продавцем цього магазину ОСОБА_9 , із вітрини для товару взяла жіночу туніку «Design Lab 2631 Sun dress Made in Turkey», вартістю 1 370 грн. 00 коп., що належав потерпілій ОСОБА_5 .
Після чого, ОСОБА_7 , вийшла з приміщення магазину та викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 1 370 грн. 00 коп.
Допитана в судовому засіданніОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не визнала.

При цьому дала суду показання, що в суботу 16.06.2018 року зі своїми дітьми: дочкою 19 років та сином 8 років поїхала на власному автомобілі марки «Тойота Рав4» у м. Білу Церкву зробити покупки. У другій половині дня вона приїхала до Торгового центру. Скупляючись, кілька разів заходила до магазину «Арктік», де примітила собі туніку, яку за її проханням відклав продавець. Вже наприкінці дочка забрала усі речі та пішла із сином до автомобіля,а вона зайшовши в магазин «Арктік». З собою мала сумку, а також футболку, яку купила для сина. Сумку поставила чи біля столу чи на самий стіл продавця та попросила туніку. Примірявши туніку, віддала її продавцю, щоб та склала. Продавець склала у непрозорий кульок. Біля сумочки лежала інша туніка, яку ОСОБА_7 не помітила. Заплативши 1360 грн., забрала сумку і пакет, який лежав біля неї, у якій була біла туніка. Стверджує, що оскільки пакет лежав біля сумки подумала, що то її речі. Речі вона кинула на заднє сидіння до сина, який заснув та по дорозі поскидав їх на підлогу автомобіля. Вдома речі забрала дочка ОСОБА_10 . При цьому ніхто не перевіряв чи усі речі забрано. Чоловік у середу виявив під сидінням кульок з тунікою. ОСОБА_7 мала намір у п`ятницю повернути туніку, коли збиралася їхати в м. Білу Церкву, але в четвер їй зателефонували і вона поїхала та повернула туніку.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні таємного викрадення чужого майна, її винуватість у вчиненні вказаного злочину повністю підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказами: показаннями потерпілої, свідків, протоколами слідчих дій та матеріалами фотозйомки, відеозаписами; висновками експертиз, зокрема:

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 допитаної судом, відповідно до яких вона є приватним підприємцем та має магазин в торговому центрі в м. Біла Церква, на вул. Я. Мудрого, 40, відділ №71. Її магазин обладнаний 3 камерами відеоспостереження, 1 на монітор магазину і дві приховані, про які ніхто не знав. Обвинувачену знала як покупця протягом року до крадіжки. 18.06.2018 року потерпіла помітила, що продавець ОСОБА_11 була засмучена та плакала. Вона з`ясувала у неї, що з магазину пропала туніка. Вона переглянула відеозапис та побачила як ОСОБА_7 забрала туніку. Обвинувачена зателефонувала їй 20.06.2018 року вже після того як потерпіла звернулася із заявою до поліції та повідомила, що це продавець непомітно підсунула туніку обвинуваченій. Зазначає, також, що у соцмережі «Вайбер» була створена група її магазину до якої входила і ОСОБА_7 однак у групі від неї не було повідомлень про знахідну.

Показаннями свідка ОСОБА_12 допитаної судом, відповідно до яких вона працює продавцем у магазині в торговому центрі в АДРЕСА_2 , відділ №71. ОСОБА_7 знає як постійного покупця. В день крадіжки ОСОБА_7 була двічі в магазині, перший раз з дочкою, а другий раз - сама. Вона приміряла туніку і сказала що подумає. Коли вона вдруге прийшла у ОСОБА_7 була чорна лакована сумка, яку вона поставила на стіл. Свідок взяла дві туніки, які лежали при вході з ніші. Обвинувачена чекала біля столу. Свідок поклала один пакет з тунікою на взуття і один пакет з якого витягла туніку. Обвинувачена поміряла туніку розміром «S». Оскільки свідок стояла зі свого боку за прилавком то їй не було видно, що робить обвинувачена. ОСОБА_7 поклала кошти в сумі 1360 грн. на стіл . Свідок звернула увагу, що обвинувачена була дещо знервована коли тримала сумку, свідок запропонувала допомогти закрити замок, але вона відмовилась. Також звернула увагу, що обвинувачена, з огляду на планування приміщення нестандартно вийшла з нього тобто розвернулася не направо, а вліво. Коли ОСОБА_7 пішла то виявила зникнення туніки.

Показаннями свідка ОСОБА_13 допитаної судом, відповідно до яких вона є дочкою обвинуваченої. З приводу обставин вчинення злочину зазначила, що в суботу 2018 року вона з матір`ю ОСОБА_7 поїхали у м. Білу Церкву зробити покупки. Вони приїхали до магазину «Гермес». Скупляючись мати вирішила ще зайти в магазин, тому вона забрала більшу частину раніше куплених речей та з молодшим братом пішли до автомобіля, де чекали матір. Коли прийшла мати вона поклала усі речі на заднє сидіння і вони поїхали додому. Приїхавши додому свідок забрала на її думку усі речі. В середу батько виявив рубашку під сидінням. Стверджує, що будучи у своїй кімнаті ввечері чула як батько з матір`ю розмовляли у своїй кімнаті і він повідомив матері, що знайшов річ у машині. Мати сказала, що буде їхати в м. Білу Церкву і завезе. Батько при цьому нічого не пропонував.

Стверджує, що у групу соцмережі «Вайбер» нічого не писали бо мати мала намір їхати в м. Білу Церкву.

Показаннями свідка ОСОБА_14 допитаного судом відповідно до яких він в середу приблизно о 22 год. - 22 год. 30 хв. під час того як мив автомобіль дружини виявив у салоні автомобіля під водійським сидінням кульок з білою річчю, яку він забрав додому та віддав дружині, коли приїхав приблизно о 23 год. Річ віддав у коридорі будинку, де зустрів дружину. Щодо речі вони нічого в той час не обговорювали. Стверджує, що з приводу речі була розмова наступного дня на кухні, оскільки зранку дружині передзвонили з цього приводу. Дочка при розмові присутня не була. Приблизно о 14 год. дружина поїхала в м. Білу Церкву.

Протоколом огляду місця події від 19.06.2018 року та фото таблицею до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є торгівельний павільйон АДРЕСА_2 . В ході огляду торгівельного павільйону було виявлено 3 камери відеоспостереження. Також зафіксовано розташування стелажів для взуття сконструйованих таким чином, що за ними розташоване робоче місце продавця. (а.с. 90-92).
Актом інвентаризації товару у ФОП ОСОБА_15 від 19.06.2018 року, у якому зафіксовано факт відсутності товару:туніки 2631М вартістю 1370 грн. (а.с. 93)
Рапортом оперуповноваженого Білоцерківського ВП ОСОБА_16 від 21.06.2018 року, з якого видно, що останній повідомляє слідчого, що 21.06.2018 року приблизно о 13 год. у нього відбулася розмова по телефону № НОМЕР_1 з ОСОБА_7 та останню було викликано до Білоцерківського ВП для дачі показань (а.с. 94).
Протоколом отримання речей від 21.06.2018 року, з якого видно що слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області у період з 16 год. по 16 год. 20 хв. отримано від ОСОБА_7 Туніку «Design lab» білого кольору розміру «М» (а.с.95)
Протоколом отримання речей від 26.06.2018 року, з якого видно що слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області у період з 13 год. 40 хв. по 14 год. 00 хв. отримано від ОСОБА_5 копію товарного чеку від 16.06.2018 на туніку в кількості 1 шт. вартістю 1350 грн., виписаний ОСОБА_17 , товарний чек від 19.06.2018 р. на туніку 2631М в кількості 1 шт. вартістю 1370 грн., виписаний ОСОБА_5 (а.с.97)
Протоколом огляду предметів від 22.06.2018 року та ілюстративної таблиці до нього, з якого видно, що слідчим було оглянуто туніку білого кольору розміру М. на бирці туніки виявлено надпис «Design lab» М. На шву у боковій частині розміщена ще одна бирка з написом «Design lab 2631 Sun dress dress Made in Turkey». (а.с.100-103).

Протоколом огляду предметів від 26.06.2018 року, з якого видно, що слідчим було оглянуто товарний чек від 19.06.2018 та копію товарного чеку від 16.06.2018 року без номерів, в ході огляду встановлено, що дані документи відповідають документам отриманим в добровільному порядку від потерпілої ОСОБА_5 (а.с.104)
Протоколом отримання речей від 26.06.2018 року, з якого видно, що слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області у період з 14 год. 00 хв. по 14 год. 10 хв. отримано від ОСОБА_5 диск СD-R помаранчевого кольору № D314VJ21232499LH з відеозаписом з камер спостереження з торгівельного павільйону № НОМЕР_2 в ТРЦ «Гермес» (а.с.105)

Протоколом огляду предметів від 26.06.2018 року, з якого видно, що слідчим було оглянуто диск з відеозаписом та наявний на ньому відеозапис з камери спостереженняторгівельного павільйону № НОМЕР_2 в ТРЦ «Гермес» Слідчим встановлено, що на відеозапису зафіксовано як ОСОБА_7 після приміряння туніки передає її продавцю на касу, після чого бере пакет з тунікою і передає за неї продавцю кошти, відразу після цього ОСОБА_18 кладе до пакету ще одну туніку, яка знаходилася на прилавку і виходить з магазину не розрахувавшись за ще одну туніку (а.с.106-108)

Речовими доказами дослідженими судом:
-товарними чеками без номеру від 16.06.2018 та від 19.06.2018 року, зміст яких відповідає даним вказаним у протоколах отримання речей від 26.06.2018 (а.с. 99).
-Диском з відеозаписом переглянутим у судовому засіданні з камери відеоспостереженняторгівельного павільйону № НОМЕР_2 в ТРЦ «Гермес», на якому зафіксовано обставини викрадення туніки. При цьому зафіксовано як обвинувачена ОСОБА_7 заходить до павільйону з сумкою чорного кольору. При цьому будь-які інші речі у неї відсутні. ОСОБА_7 ставить сумку на виставковий стелаж для взуття, який одночасно використовується як прилавок продавця. Продавець виносить два пакети з прозорого матеріалу, у яких знаходяться речі одягу. З одного пакету дістає туніку білого кольору та кладе пустий пакет на стелаж із взуттям, на який кладе пакет з іншим предметом одягу білого кольору. Після чого дає ОСОБА_7 туніку, яку остання приміряє, та віддає продавцю. Продавець спочатку відходить та потім повертається за прилавок де спаковує туніку у пакет для продажу, а ОСОБА_7 підійшла до сумки, яка була у незастебнутому стані, не знімаючи її з прилавку відкрила її, витягла гроші, відрахувала купюри та поклала на прилавок. Продавець у цей час поклала туніку у пакет для продажу та передала його ОСОБА_7 після чого забрала гроші та стала їх лічити на внутрішній частині прилавка. В цей момент ОСОБА_7 переклала пакет з правої руки в ліву та взяла зі стелажу пакет з білою річчю таким чином, що він опинився між пакетом з купленою тунікою та сумкою, у які вона стала застібати замок, одночасно розмовляючи про щось із продавцем. При цьому не змінюючи положення рук тримаючи лівою рукою пакет з купленою тунікою та пакет з забраною річчю прикриваючи його сумкою у правій руці розвернулася через ліве плече таким чином, що річ не потрапила в поле зору продавця та вийшла з павільйону (а.с.110).
Протоколом отримання речей від 06.07.2018 року, з якого видно, що слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області у період з 10 год. 00 хв. по 10 год. 10 хв. отримано від ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Айфон 6» (а.с. 111).
Протоколом огляду предметів від 06.07.2018 року, з ілюстративною таблицею, з якого видно, що слідчим було оглянуто мобільний телефон марки Айфон , білого кольору належний потерпілій ОСОБА_5 . При увімкненні мобільного телефону було відкрито вкладку «Соціальні мережі» та в додатку «Viber» серед чатів було виявлено групу «Group бутик «Arctic» серед яких була учасник « ОСОБА_19 », яка 16травня 2018 року писала в групі повідомлення (а.с.112-116)
Висновком судової товарознавчої експертизи від 11.07.2018 року, відповідно до якої ринкова вартість нової жіночої туніки турецького виробництва «Design lab 2631 Sun dress Made in Turkey» станом на 16.06.2018 року, складає 1370 грн. (а.с. 121-125).

За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів сторона захисту вважає, недопустимими докази вини ОСОБА_7 , а саме: протоколи отримання речей від 21.06.2018 року (а.с.95), від 26.06.2018 року (а.с.97), від 26.06.2018 року (а.с.105), від 06.07.2018 року (а.с. 111). При цьому захист посилаючись на положення КПК України і зокрема ст. 104, 105 вважає, що чинний КПК України не передбачає такої слідчої дії як «отримання речей», а отже вважає, що, відповідно до ст. 86 КПК України є вищевказані протоколи є недопустимими ми доказами, так як отримані не у встановленому КПК України спосіб та порядку.

Вирішуючи питання допустимості вищевказаних доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право: подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Аналізуючи вищевказані норми та інші положення КПК України суд повністю погоджується з доводами сторони захисту, що чинний КПК України не передбачає такої слідчої дії як отримання речей. Водночас норми КПК України зокрема ст. 93 виокремлює вказану дію в окрему процедуру як спосіб збирання доказів саме у вигляді отримання від фізичних осіб речей і документів.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону яка їх подає, на переконання суду слідчий зобов`язаний довести законність джерела походження (отримання) доказу, що має бути належним чином зафіксовано.

Отримання речей і документів від потерпілої не є слідчою дією, але є процесуальною дією, належна фіксація якої дала б змогу зробити висновок, про отримання даного доказу у спосіб та у порядку передбаченому КПК України.

Таким чином самі по собі протоколи отримання речей безсумнівно не є доказами винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Однак у подальшому слідчим відповідно до вимог ст. 237 КПК України було проведено слідчі дії у вигляді огляду отриманих речей та документів, та у протоколі зафіксовано виявлені під час огляду факти, а самі предмети визнано речовими доказами, що підтверджено постановами слідчого від 22.06.2018 (а.с.96), від 26.06.2018 (а.с. 98), від 26.06.2018 (а.с. 109). Таким чином протоколи отримання речей і документів є доказами належності і допустимості безпосередніх джерел доказів вини обвинуваченої - протоколів огляду цих речей і документів.

Фіксація слідчим такої процесуальної дії як отримання речей у формі протоколу не суперечить загальним засадам кримінального провадження та не здійснена внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та не призвела до істотного порушення прав учасників.

З огляду на викладене суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченої суд виходить з оцінки показань обвинуваченої в судовому засіданні у сукупності з вищевказаними дослідженими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Дослідивши усі вищевказані докази у сукупності суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення поза будь - яким розумним сумнівом доказано як подію злочинів так і винуватість обвинуваченої у їх вчиненні, а дані нею показання суду в частині заперечення умислу на вчинення крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_5 спростовані сукупністю вищевказаних доказів.
Вирішуючи питання наявності умислу на таємне заволодіння майном, суд бере до уваги обстановку вчинення, поведінку обвинуваченої як під час вчинення злочину так і після нього.
Так, як встановлено з дослідженого судом відеозапису, обвинувачена зайшла до павільйону лише із жіночою невеликою сумочкою та не мала при собі інших пакетів та речей. Приміщення магазину, де стояла її сумка було належним чином впорядковане. Таким чином твердження обвинуваченої, що вона подумала, що забирає біля сумки свою річ футболку, куплену для сина не знайшло свого підтвердження.
Також суд звертає увагу на поведінку обвинуваченої в момент заволодіння річчю, яка відповідає поведінці особи, що намагається непомітно приховати свої дії.
Зокрема, на відео зафіксовано як отримавши від продавця пакет із тунікою, саме в той момент коли продавець відволіклася за стійку прилавка, щоб перерахувати кошти, обвинувачена переклала пакет в ліву руку і взяла упаковку з викраденою тунікою також в ліву руку перед пакетом з купленим товаром дещо прикривши пакетом викрадену річ. Відразу як продавець переключила свою увагу на обвинувачену та стала застібати сумку розташувавши її так щоб, продавець не могла побачити дії з викраденою річчю. Після цього обвинувачена взявши у ліву руку пакет з купленим товаром викрадену річ і сумку, яка зверху прикривала товар, залишаючи вільною праву руку, вийшла таким чином, розвернувшись через ліве плече, що виключало можливість огляду з боку продавця викраденої речі. Суд також звертає увагу на ту обставину, що розмір пакету, у якому знаходився куплений товар, давала можливість обвинуваченій вільно покласти обидва товари в один пакет, що нею також зроблено не було.
Така поведінка обвинуваченої під час вчинення злочину на переконання суду повістю спростовує твердження самої обвинуваченої, що усі її дії носили відкритий характер та продавець могла бачити та бачила усе, що вона робила.
Суд також бере до уваги поведінку обвинуваченої після вчинення злочину. При цьому показання обвинуваченої, яка є соціально адаптованою, освідченою людиною, про те, що вона не могла передбачити, що у когось виникне підозра про вчинення нею крадіжки туніки та вона мала намір завезти туніку у п`ятницю, коли буде їхати в м. Білу Церкву, а тому не повідомила потерпілу відразу про ніби - то виявлену нею туніку, суд розцінює як спосіб захисту та направлені на ухилення від кримінальної відповідальності.
Зокрема навіть якщо враховуючи показання обвинуваченої та свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , що туніка була виявлена у середу близько 22 год. 30 хв. тобто на четвертий день після події, обвинувачена, мала достатньо часу до 13 години наступного дня, щоб повідомити потерпілу про те, що вона випадково забрала туніку. Як видно з наданих суду доказів обвинувачена була учасником групи «Group бутик «Arctic», під іменем « ОСОБА_19 », а отже мала реальну можливість спілкування з потерпілою. На переконання суду у разі заволодіння тунікою через помилку, неуважність обвинувачена виходячи із загальноприйнятих у суспільстві засад моралі мала негайно повідомити власника про такий випадок і такі її дії були б логічними та закономірними та підтверджували її невинуватість у вчиненні злочину.
Суд також розцінює як частково правдиві показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , Суд також звертає увагу що свідки щодо обставин виявлення туніки та реакції на це обвинуваченої дали різні показання. Також суд звертає увагу, що у своїх показаннях свідок ОСОБА_13 зазначала, що вона забрала лише більшу частину покупок та пішла до автомобіля, а її мати з меншою частиною пішла до павільйону, що спростовується даними відеозапису з камер спостереження, з яких видно, що ОСОБА_7 зайшла до павільйону лише з однією жіночою сумочкою.
Оцінюючи вищенаведені докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що обвинувачена намагається зменшити ступінь своєї вини у вчиненні злочину та таким чином уникнути покарання за вчинене.

Суд, виходячи з меж судового розгляду приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 в обсязі обвинувачення та кваліфікує її дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за якою вона і повинна нести кримінальну відповідальність.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховує що вона вчинила один закінчений умисний злочин середньої тяжкості проти власності. Наслідки які настали від його вчинення у вигляді матеріальних збитків потерпілій, які обвинуваченою усунуті. Суд також враховує характер вчиненого злочину, який є некваліфікованим.
Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності та є особою раніше не судимою. За місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, заміжня має на утриманні малолітню дитину, є фізичною особою - підприємцем, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що відмічено у досудовій доповіді органу пробації. Крім того як видно з досудової доповіді обвинувачена має тісні стосунки з сімє`ю.

Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що обвинувачена маючи сталі соціальні зв`язки, є особою з низьким рівнем вчинення повторного злочину, та низьким рівнем небезпеки для суспільства.

З огляду на вищевказані обставини, суд визнає обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, перебування на утриманні обвинуваченої малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_7 попередження вчинення нею та іншими нових злочинів їй необхідно і достатньо призначити покарання в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу, який з огляду на усі вищевказані обставини має бути максимальним.

Вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Цивільним позивачем було подано позовну заяву про стягнення з цивільного відповідача 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Суд повністю погоджується з наведеними в позові обставинами, які обґрунтовують позовні вимоги та приходить до переконання, що вчинення злочину певною мірою вплинуло на спосіб життя потерпілої, враховує, що вказаними діями заподіяно потерпілій душевні страждання. Водночас враховується і можливість відновлення понесених втрат. За таких обставин з урахуванням особи обвинуваченої, яка є молодою працездатною здоровою людиною, її матеріального стану, виходячи з вимог розумності, з урахуванням ступеню вини цивільного відповідача суд приходить до висновку, що злочином потерпілій ОСОБА_5 було завдано моральної шкоди, яку суд оцінює в розмірі 5 000 грн., яка підлягає стягненню з цивільного відповідача ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 26, 127, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 України, і призначити покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає одна тисяча сімсот грн.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 завдану злочином моральну шкоду в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Процесуальні витрати у справі відсутні.
Речові докази у справі:

-товарні чеки та СД-диск зберігати при матеріалах справи.

-телефон марки «Айфон», жіночу туніку «Design Lab 2631 Sun dress Made in Turkey, які знаходяться у потерпілої ОСОБА_5 вважати повернутим потерпілій.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1