ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1112/20 Справа № 190/115/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

про залишення без задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року відмовлено в задоволені подання ДУ П`ятихатської ВК № 122 Дніпропетровської області та спостережної комісії П`ятихатської РДА Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 .
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що дані про особу засудженого в цілому (як поведінка останнього за весь час відбуття покарання де на останнього було накладено дисциплінарне стягнення за вживання алкогольних напоїв, а також в період іспитового строку де останній ухилявся від відбуття покарання та був оголошений в розшук та отримання заохочень в останній період) не можуть свідчити про його виправлення, а лише свідчать про намагання засудженого використати формальні підстави (факт відбуття певної частини покарання) визначені ст. 81 КК України для звільнення з місць позбавлення волі.
В апеляції:

- засуджений просить скасувати рішення суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтовування зазначає, що накладене стягнення погашене за спливом часу. Він має три заохочення, позитивно характеризується, залучається до робіт, без оплати праці, що свідчить про його позитивну динаміку, яка не була взята судом до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого, думку прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляції, вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_5 не можуть свідчити про його виправлення.
За наявними в матеріалах справи даними про особу засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній відбуває покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2009 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, зі звільненням від відбуття покарання та встановленням іспитового строку в 3 роки. За ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року ОСОБА_5 скасовано покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання призначеного вказаним вище вироком з оголошенням його розшуку. 10 травня 2017 року ОСОБА_5 затримано, та з 26 травня 2017 року останній відбуває покарання в ПВК № 122.
Початок строку 10 травня 2017 року, кінець строку: 10 травня 2021 року.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 11 травня 2017 року. З 26 травня 2017 року відбуває покарання у П`ятихатській ВК № 122, де характеризується добре.
Відповідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений має три заохочення та одне стягнення, у вигляді суворої догани, за затримання у стані алкогольного сп`яніння, яке погашене за плином часу.
Колегія суддів зважає, що сама по собі позитивна поведінка засудженого, дотримання ним умов і порядку в установі, на що вказує останній в своїй апеляції, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період його відбування покарання і у сукупності між собою. Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком, і не може дана обставина слугувати окремою підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.
При цьому апеляційний суд також звертає увагу на те, що на ОСОБА_5 було накладено дисциплінарне стягнення за вживання алкогольних напоїв, а також на те, що ОСОБА_5 ухилявся від відбуття покарання з випробуванням, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, що не може свідчити про виправлення засудженого та його позитивну поведінку, а сам по собі факт залучення ОСОБА_5 до допоміжних робіт у їдальні без оплати праці, на переконання колегії суддів, не є достатнім і досить переконливим важелем, що свідчить про сумлінне ставлення засудженого до праці.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на даний час засуджений не довів повністю своє виправлення, а його поведінка свідчить про про намагання засудженого використати формальні підстави визначені ст. 81 КК України для звільнення з місць позбавлення волі.
З огляду на викладене, колегія суддів, не вбачає достатньо переконливих підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року про відмову в задоволені подання ДУ П`ятихатської ВК № 122 Дніпропетровської області та спостережної комісії П`ятихатської РДА Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4