Категорія: в порядку КПК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої передбачається

застосування примусових заходів

медичного характеру - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Луцької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_9 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, розлученої, не працюючої, перебуваючої у статусі особи з інвалідністю III гр., не судимої

застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвалою суду вирішено долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И В

Згідно ухвали суду, ОСОБА_7 01.05.2019 року близько 17 год.40 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні Луцької автостанції №1 по вул. Конякіна, 39, використовуючи власний мобільний телефон, зателефонувала на спеціальну лінію «102» до відділу служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП у Волинській області та повідомила завідомо неправдиву інформацію про підготовку вибуху, а саме: замінування будівлі Луцької автостанції №1.

Дії ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковано як вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує життю людей чи іншим тяжким наслідкам.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій за ч.1 ст.259 КК України, вважає ухвалу суду незаконною у зв`язку із порушенням норм процесуального права.

Вказує, що суд, в порушення вимог ст.513 КПК України, не вказав у резолютивній частині рішення визнання чи невизнання доведеним вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння.

Просить скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою клопотання старшого слідчого ВС Луцького ВП ГУНП у Волинській області, затверджене прокурором Луцької місцевої прокуратури від 30.08.2019 року про застосування заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 задовольнити та визнати доведеним, що остання вчинила суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України.

Заслухавши доповідача який виклав суть ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який просив задовольнити скаргу, думку захисника та особи, щодо якої розглядається клопотання, які заперечили доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, за який відносно неї застосовані примусові заходи медичного характеру, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.259 КК України є правильною і також не оскаржується.

Згідно ч.1 ст.512 КПК України, судовий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється із загальними правилами КПК України.

Окрім того, згідно вимог п.3 ч.1 ст.372 КПК України, у резолютивні частині ухвали зазначається в тому числі і висновки суду.

Апеляційним судом встановлено, що вказані вимоги закону судом першої інстанції не були дотримані в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та мотивувальної частини ухвали суду, суд першої інстанції, розглянувши клопотання, прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, однак не вказав про це рішення в резолютивні частині, як це передбачено п.3 ч.1 ст.372 КПК України.

Таким чином, апеляційний суд задовольняє в цій частині скаргу прокурора. При цьому вносить в резолютивну частину вироку суду відповідне рішення, однак не скасовуючи, а змінюючи ухвалу суду.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Резолютивну частину ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 доповнити рішеннями наступного змісту: «Визнати доведеним, що ОСОБА_7 , вчинивла суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України.
В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: