Номер провадження: 11-кп/813/718/20
Номер справи місцевого суду: 513/312/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 18.05.2018 року в кримінальному провадженні №0000075 від 10.01.2018 року про звільнення від кримінальної відповідальності:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Надежда, Саратського району, Одеської області, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, працюючої Надеждинським сільським головою Саратського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.366-1 КК України,
встановив:
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 18 травня 2018 року було задоволено клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку зі зміною обстановки та звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366-1 КК України у зв`язку зі зміною обстановки та кримінальне провадження стосовно неї - закрито.
Оскаржуваною ухвалою встановлено, що ОСОБА_8 , будучи у період з 01.01.2017 року по теперішній час особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, а саме Надеждинським сільським головою, зобов`язана у порядку та у строк передбачений Законом України "Про запобігання корупції", тобто до 00 годин 00 хвилин 01.05.2017 року подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічну декларацію за 2016 рік.
Проте, ОСОБА_8 , діючи умисно, маючи всі необхідні умови і реальну технічну можливість, та достовірно знаючи про обов`язковість подання вказаної декларації, будучи попередженою про необхідність декларування шляхом реєстрації та внесення відповідних відомостей на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, а також достовірно знаючи про те, що в строк до 00 годин 00 хвилин 01.05.2017 року вона зобов`язана подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну декларацію за 2016 рік, перебуваючи на території України, зокрема за місцем проживання, умисно не подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування за 2016 рік.
Вказані дії ОСОБА_8 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч.1 ст. 366-1 КК України - тобто умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції".
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, прокурор подала апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , просить ухвалу суду скасувати в зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Прокурор стверджує про незаконність та необґрунтованість ухвали, істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки, суд, звільняючи ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, мав би врахувати, що у зазначеній статті передбачені дві підстави звільнення від кримінальної відповідальності: - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила. Не може бути підставою для застосування ст. 48 КК України лише законослухняна поведінка особи, яка вчинила злочин, без зміни обстановки.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, просила ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції; обвинувачену та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін;вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 ст.48 КК України передбачено, що особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Пленум Верховного Суду України у пункті 7 постанови за №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснив, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості.
Судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.
Для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.
Звільняючи ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, суд першої інстанції прийняв до уваги, що жодних негативних правових наслідків за цим кримінальним провадженням не настало, вчинений ОСОБА_8 злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Також, суд першої інстанції виходив з того, що протиправні дії обвинуваченої мали місце одноразово, тобто не мали системного характеру.
Судом встановлено, що підозрювана ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась, підозрюється у вчиненні злочину невеликої тяжкості, свою вину визнала повністю та щиро розкаялась, 31 березня 2018 року нею подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування за 2016 рік, передбачену Законом України "Про запобігання корупції", шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, тобто після повідомлення їй 30.03.2018 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, крім того, саме прокурор заявив клопотання та просив звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 366-1 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки та кримінальне провадження закрити.
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_8 внаслідок зміни обстановки, перестала бути суспільно небезпечною особою та закрив кримінальне провадження стосовно неї.
Для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не може розглядатися як суспільно небезпечне.
Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.
Висновок про таку можливість здійснюється на основі соціальної, психологічної, кримінально-правової характеристики даної особи, а також оточуючої її обстановки, тобто зовнішніх щодо даної особи умов. Встановлення даної обстановки має значення для оцінки її зміни і впливу на суспільну небезпечність особи під час розслідування або розгляду справи в суді.
Таким чином, обов`язковому з`ясуванню підлягають дані щодо обстановки, яка існувала на момент вчинення злочину, та в чому полягала її зміна на час судового розгляду провадження.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 зазначила, що ознайомлена з законодавством в частині обов`язковості подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацій, задля недопущення порушень передбачених Законом України "Про запобігання корупції".
Апеляційний суд також враховує думку прокурора старшого групи процесуальних керівників ОСОБА_10 яка і заявила клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366-1 КК України у зв`язку зі зміною обстановки та закриття кримінальне провадження стосовно неї.
Крім цього апеляційний суд враховує, що вчинений ОСОБА_8 злочин не спричинив тяжких наслідків, до кримінальної відповідальності вона притягується вперше, за місцем роботи характеризується позитивно, будь-яких правопорушень не вчинила, до адміністративної відповідальності не притягалася.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно неї, оскільки ОСОБА_8 перестала бути суспільно небезпечною особою.
Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги заступника прокурора Одеської області, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області залишити без задоволення, а ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 18.05.2018 року, відносно ОСОБА_8 за ст. 366-1 ч.1 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4