Провадження № 1-кп/643/715/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2020 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові, обвинувальний акт, який надійшов з прокуратури Московського району м. Харкова, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працює, не одружений, в силу ст..89 КК України не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
17.11.2018 приблизно о 17 годині 30 хвилин, точний час не встановлений, ОСОБА_4 разом з іншою особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження № 0006396, знаходячись на сходовій площадці 4 поверху буд. АДРЕСА_2 , зустріли раніше їм незнайомого, мешканця вказаного будинку ОСОБА_6 , з яким у них виник словесний конфлікт з приводу непорозумінь з підстав перебування ОСОБА_4 та іншої особи, відносно якої розслідувалось кримінальне провадження № 0006396, в приміщенні вказаного будинку.
У цей час у ОСОБА_4 та іншої особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 , реалізуючи який, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи повторно, підійшла до ОСОБА_6 , який в цей час повернувся обличчям до дверей та застосовуючи насильство, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, кулаком руки нанесла один удар в ліву потиличну частину голови ОСОБА_6 , від якого останній вдарився лівою частиною обличчя об стіну та сів на коліна, а в цей час інша особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та ОСОБА_4 , почергово нанесли удари носками ніг, на яких було наявне взуття, по лівому плечу ОСОБА_6 , в загальній кількості до 5 ударів, спричинивши йому тілесні ушкодження, відповідно, до висновку судово-медичної експертизи №499 від 19.11.2018, у вигляді синців на голові, лівій руці, які виникли від ударної дії чи ударно-здавлюючої дії тупих твердих предметів, садно на голові, яке виникло від тупого твердого предмету за механізмом удару-тертя-ковзання. За ступенем тяжкості це легке тілесне ушкодження ( відповідно по п.п. 2.3.2 «б» п.2.3.5. Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.)
Далі, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, знаходячись на зазначеній сходовій площадці 4 поверху за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 спільно з іншою особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи відкрито для потерпілого, зняли з ОСОБА_6 тягнучі за різні рукава, надіту на ньому куртку та барсетку, яка знаходилась на його шиї, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють. В зазначеній барсетці знаходилися документи, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють та грошові кошти в розмірі 400 гривень, а у кармані куртки мобільний телефон ТМ «Nокіа 301», вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 27249 від 18.12.2018 року - 308 гривень.
Після цього, ОСОБА_4 спільно з іншою особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникли, обернувши його на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 708 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину за вищевикладених обставин визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно, все відбувалося саме так, як викладено в обвинувальному акті, а саме, в листопаді 2018 року, він зі своїм знайомим ОСОБА_7 , прийшли у під`їзд будинку по АДРЕСА_2 , де зустріли ОСОБА_6 , якого він знав як мешканця цього будинку, оскільки часто приходив туди до свого товариша. У ліфті між ним та ОСОБА_8 з одного боку, та ОСОБА_6 , який знаходився у нетверезому стані, з іншого боку, відбулася сварка. В ході сварки ОСОБА_9 вдарив потерпілого рукою у голову, а він вдарив ногою в плече. Після чого ОСОБА_9 забрав собі куртку та барсетку потерпілого, а він забрав собі телефон, який випав у потерпілого. Потім вони розійшлися, він здав телефон у ломбард, а виручені кошти витратив на власні потреби.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується іншими доказами стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються та останні правильно розуміють зміст цих обставин, та за згодою учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались.

Виходячи з викладеного, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Судом досліджувалася особа обвинуваченого і встановлено, що ОСОБА_4 є громадянином України, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, у 2017 році проходив військову службу за контрактом, де преміювався за особистий внесок у результати служби та виконання особливо важливих завдань.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини, що впливають на його відповідальність.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття у скоєному.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням обставин і характеру скоєного правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, проходив військову службу за контрактом, зважаючи на чистосердечне каяття обвинуваченого, беручи до уваги думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має та на суворій мірі покарання не наполягав, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням за правилами ст. 75 КК України, з покладанням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді ЧОТИРЬОХ років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на ТРИ роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , залишити обраний, - домашній арешт, до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок надрукований у нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1