Номер провадження: 11-сс/813/725/20
Номер справи місцевого суду: 521/6771/20 1-м/521/66/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2020 року м. Одеса

Одеській апеляційний у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

особи, щодо якої ставиться питання про видачу ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах особи, щодо якої вирішується питання про екстрадицію ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 30.04.2020 року, якою було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 , для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт),-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 30.04.2020 року, було задоволено клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 та продовжено строк цілодобового домашнього арешту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , до 28.06.2020 року.

Рішення суду мотивоване тим, що на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає, що ризики вчинення ОСОБА_8 дій, передбачених ст. 177 КПК України, не відпали.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

04.05.2020 року на вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказував на те, що оскаржена ухвала має бути скасована через невідповідність висновків суду обставинам кримінального провадження та через істотне порушення вимог кримінально процесуального закону.

Зазначає, що слідчий суддя не надав жодної оцінки доводам сторони захисту про невідповідність клопотання прокурора вимогам КПК України, відсутність правових підстав для розгляду такого клопотання слідчим суддею.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні захисник та затриманий підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили її задовольнити

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З матеріалів провадження вбачається, що 10.01.2020 року працівниками УКР ГУНП в Одеській області о 20 годині, затримано громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з наданих ініціатором розшуку матеріалів, громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_8 , розшукується правоохоронними органами Республіки Білорусь, з метою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 380, ч. 4 ст. 205 КК Республіки Білорусь (підробка іншого офіційного документа, звільняючого від обов`язків, з метою використання такого документу іншою особою та у таємному викраденні чужого майна, вчиненому в особливо великому розмірі, відповідно).

Постановою Мінського суду Мінської області від 19.04.2019 року, ОСОБА_8 оголошений у розшук та відносно нього залишений запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.01.2020 відносно ОСОБА_8 застосований тимчасовий арешт строком на 40 діб.

До Офісу Генерального прокурора від Генеральної прокуратури Республіки Білорусь надійшов запит про видачу ОСОБА_8 , з метою приведення до виконання вироку суду Мінського району Мінської області від 19.09.2011, яким його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 380, ч. 4 ст. 205 КК Республіки Білорусь, та засуджено із застосуванням ч. 2 ст. 72 КК Республіки Білорусь до 4 років позбавлення волі.

В ході екстрадиційної перевірки встановлено, що злочини за які засуджено ОСОБА_8 за законодавством України відповідають ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 358 КК України, і є екстрадиційними, строки давності виконання обвинувального вироку, відповідно до ст.80 КК України, не закінчились, крім того екстрадиційна перевірка триває.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року до ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Республіки Білорусь, із покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Так, відповідно до ч.ч.10, 11 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Натомість ч. 6 ст. 181 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.

Таким чином, слідчий суддя за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці повинен перевіряти наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою, що ним і було зроблено, однак не доведено існування підстав, які виправдовують подальше продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи захисника ОСОБА_7 , що в клопотанні прокурора та в ухвалі слідчого судді зазначено, що ризики вчинення ОСОБА_8 дій, передбачених ст. 177 КПК України, не відпали. При цьому, не зазначено жодного обґрунтування, зазначеним ризикам, які виправдовували продовження дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Слідчий суддя фактично обмежився лише цитуванням кримінального процесуального закону без конкретизації.

Обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Згідно до ч. 4 ст. 584 КПК України при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до національного законодавства України, підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування тимчасового арешту є запобігання подальшим спробам переховуватись від органів досудового слідства та суду.

Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

Відтак, згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, рішення у справі «W. проти Швейцарії» (від 26 січня 1993 року, серія А, № 254-А, пункт 33) ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

Так, відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду, від 04.03.2020 року, ОСОБА_8 легально проживає на території України, мешкає близько року в орендованій квартирі, за місцем проживання характеризується позитивно, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з громадянкою України ОСОБА_10 , займає активну життєву позицію, приймає участь в різноманітних культурних та благодійних заходах на території м. Одеси, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, тому на думку апеляційного суду зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу силу.

При цьому, під час апеляційного розгляду встановлено, з моменту застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, затриманий не порушував умов обраного йому запобіжного заходу, та не ухилявся від правосуддя у запитуючій стороні.

Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням того, що ризики встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України повністю не виключаються, між тим, для забезпечення належної процесуальної поведінки особи, щодо якої вирішується питання про екстрадицію ОСОБА_8 , з метою забезпечення у подальшому його видачі, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання керівника Одеськой місцевої прокуратури №2 та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: не залишати м. Одеси без дозволу керівника Одеської місцевої прокуратури №2; прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до Головного управління Державної Міграційної служби України в Одеській області паспорт громадянина Республіки Білорусь № НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 задовольнити частково.

Керуючись статтями: 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 584, 585 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах особи, щодо якої вирішується питання про екстрадицію ОСОБА_8 , -задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 30.04.2020 року, якою було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 , для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт),- скасувати.

Постановити нову, якою частково задовольнити клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 про продовження дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого вирішується питання про екстрадицію.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21 години до 06 години наступної доби.

Покласти на ОСОБА_8 , обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- не залишати м. Одеси без дозволу керівника Одеської місцевої прокуратури №2;

- прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до Головного управління Державної Міграційної служби України в Одеській області паспорт громадянина Республіки Білорусь № НОМЕР_1 .

Визначити строк дії ухвали апеляційного суду до 30.06.2020 року включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4