Пр. № 1-кп/521/111/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретарка - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

за участю обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку ст. 314 КПК України угоду про визнання винуватості між обвинуваченим:

ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Севастополь, Автономна Республіка Крим. Україна; не одруженого, працюючого мотористом на МЛЗ «Європа», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 402, ч.2 ст. 408 КК

та прокурором ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла угода про визнання винуватості між ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 від 20.12.2019 року.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України та проходячи військову службу на посаді рульового-сигнальника навчального катеру «Сміла» Академії Війського-Морських Сил ім. П.С. Нахімова, яка до 12.05.2014 року дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 , а в подальшому за адресою: АДРЕСА_4 , у військовому званні «матрос», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 03.04.2014 року, діючи умисно, за попередньою змовою з військовослужбовцем, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, з метою ухилитися від військової служби, не з`явився вчасно на службу при переведенні Академії Віського-Морських Сил ім. П.С. Нахімова на фонди Військової академії, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , та незаконно був відсутній до 13.05.2015 року.

Крім того, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України та проходячи військову службу на посаді рульового-сигнальника навчального катеру «Сміла» Академії Війського-Морських Сил ім. П.С. Нахімова, яка до 12.05.2014 року дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 , а в подальшому за адресою: АДРЕСА_4 , у військовому званні «матрос», 29.03.2014 року, перебуваючи на території Академії Військово-Морських Сил ім. П.С. Нахімова, розташованої за адресою: Україна, Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, вул. Дибенко, 1, діючи умисно, за попередньою змовою з військовослужбовцем, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, порушуючи встановлений порядок підлеглості, відкрито в усній формі відмовився виконати наказ ТВО начальника Академії Військово-Морських Сил ім. П.С. Нахімова №25 від 29.03.2014 року на виконання Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 23.03.2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 23.03.2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України» та 03.04.2014 року вибути для подальшого проходження військової служби до Академії Військово-Морських Сил ім. П.С. Нахімова передислокованої на фонди Військової академії, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 10, а у подальшому навмисно відступаючи від визначених вказаним наказом начальника приписів у часі, місці та характері дій, до місця служби Академії Військово-Морських Сил ім. П.С. Нахімова без поважних причин не вибув.

В судовому засіданні сторона захисту ( ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 ) та сторона обвинувачення (прокурор ОСОБА_3 ) просили затвердити угоду.

Розглянувши угоду про визнання винуватості між ОСОБА_4 та прокурором суд вважає, що її потрібно затвердити. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу 2 п.3 ч.4 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 402, ч.2 ст. 408 КК, що відноситься до категорії тяжких злочинів, що відповідно до п.1 ч.4 ст. 469 КПК дає можливість укласти вказану угоду.

Угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України та в ній відповідно до ст. 473 КПК зазначені наслідки невиконання угоди.

Крім того, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК; умови угоди відповідають інтересам суспільства; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; не існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; відсутня неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

В ході судового засідання сторони попереджені про свої права та наслідки, затвердження угоди, передбачені ст.ст. 473 та 474 КПК.

Згідно ч.1 ст. 475 КПК суд переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 :

- за ч.2 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена групою осіб;

- за ч.2 ст. 408 КК України дезертирство, тобто нез`явлення на службу, з метою ухилитися від військової служби у разі переведення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України та угоди про визнання винуватості, суд вбачає обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття та активне сприяння розкриттю вчиненого злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому.

З урахуванням призначеного покарання, суд вважає за можливе запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави змінити на особисте зобов`язання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314, 468-475 КПК, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання виниватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 від 20.12.2019 року.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 402, ч.2 ст. 408 КК.

Призначити покарання ОСОБА_4 згідно угоди про визнання винуватості:

- за ч.2 ст. 402 КК у вигляді трьох років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 408 КК у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК визначити остаточне покарання ОСОБА_4 по сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, п`яти років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього об`овязки.
На підставі ч.1 ст. 76 КК покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави змінити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний заход у вигляді особистого зобовязання.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, строком до набрання вироку чинності, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до суду;

Кошти з депозитного рахунку територіального управління ДСА в Одеській області у розмірі триста вісім тисяч триста п`ятдесят гривень - повернути заставодавцю.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироки негайно вручається стороні обвинувачення та не пізніше наступного дня направляється стороні захисту, яка приймала участь в судовому засіданні шляхом відеозвя`зку.

Суддя: ОСОБА_1