Справа № 952/263/20
Провадження № 1-кп/626/95/2020
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору

10 червня 2020 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

Головуючогосудді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника органу опіки та

піклування Зачепилівської РДА: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисників обвинуваченого: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Краснограда, матеріали кримінального провадження №0000001 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
03.04.2020 року до Красноградського районного суду на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 30.03.2020р. про зміну підсудності, надійшли матеріали кримінального провадження №0000001 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Матеріали надійшли з обвинувальним актом по справі. Відповідно до ст.35 КПК України головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_10 .
Однак головуючій по справі учасниками процесу було заявлено кілька відводів. Ухвалою Красноградського районного суду від 21.05.2020 року відвід обвинуваченого ОСОБА_6 було задоволено та кримінальне провадження передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу. В цей же день 21.05.2020р. згідно протоколу повторного авторозподілу справ між суддями, головуючим визначено суддю ОСОБА_1 .
У зв`язку зі зміною складу суду, ухвалою від 21.05.2020 року вищезазначене кримінальне провадження було призначене до підготовчого судового засідання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначення даного кримінального провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначив, що підстав для її зупинення чи закриття немає, підстав для повернення обвинувального акту також не вбачається. Також просив оголосити в підготовчому засіданні перерву за для того, щоб сторона захисту та обвинувачений змогли ознайомитись з матеріалами досудового розслідування в повному обсязі, оскільки при виконанні вимог ст.290 КПК України, вони ознайомились з ними лише частково.

При цьому захисники обвинуваченого ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 категорично заперечували проти надання їм змоги ознайомлення з матеріалами кримінального провадження саме при підготовчому засіданні, оскільки стадія відкриття матеріалів та виконання вимог ст.290 КПК вже сплинула, а при підготовчому засіданні, таке відкриття не передбачено. З моменту направлення справи до суду минуло вже більше двох місяців, однак за цей час їх так і не було ознайомлено з усіма матеріалами справи та речовими доказами.

Поряд з цим вони заявили клопотання про повернення обвинувального акта прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам статті 291 КПК України, в зв`язку з тим, що їх підзахисному пред`явлене неконкретне обвинувачення, маються питання до викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення, а також порушення вимог ст.290 КПК України, оскільки обвинуваченому та стороні захисту при закінченні досудового слідства, не були відкриті всі матеріали та всі докази по справі, а саме як сам обвинувачений так і його захисник ОСОБА_8 були ознайомлені тільки частково, а саме 60 аркушів 1-го тому, тоді як матеріали кримінального провадження складають 2-ва томи до 300 аркушів кожен. Що стосується речових доказів, то з ними вони взагалі не ознайомлені. Також послались на порушення права на захист обвинуваченого, оскільки обвинувачений 24, 25 та 26 березня 2020 року заявляв кілька клопотань про залучення в якості його захисника адвоката ОСОБА_7 , однак слідчий таке клопотання проігнорував, не розглянув та не залучив даного захисника.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_9 , клопотання захисників підтримали, просили його задовольнити та повернути обвинувальний акт прокурору. При цьому сам ОСОБА_6 також пояснив, що було порушено його право на захист, оскільки його клопотання про залучення захисника ОСОБА_7 слідчий проігнорував та не залучив даного захисника. При ознайомленні з матеріалами справи він був обмежений у часі, оскільки йому було виділено менше ніж дві години на ознайомлення в умовах СІЗО, за цей час він встиг ознайомитись тільки з 60-ми аркушами 1-го тому.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи у відповідності до положень ст.314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до наступного висновку.

Так, згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам діючого КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом. Згідно вимог ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України, зокрема має містити, викладання фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статей закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно ст.377 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

Імперативними приписами чинного законодавства закріплено, що:

- у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження(ст.91 КПК);

- обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК, у суді, за загальним правилом покладено на прокурора(ст.92 КПК);

- державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення (п.3 ч.1 ст.3 КПК);

- обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (п.13 ч.1 ст.3 КПК);

- обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (ч.4 ст.110 КПК);

- обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію злочину з посиланням на положення Закону і статті (частини статті) КК України та формулювання обвинувачення (п.5 ч.2 ст.291 КПК);

- законність і забезпечення права на захист є загальними засадами судочинства та кримінального провадження зокрема (ч.2 ст.63, п.п.1, 6 ч.3 ст.129 Конституції, п.2 ч.1 ст.7 КПК);

- законність забезпечується у тому числі тим, що прокурор зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2 ст.9 КПК);

- право на захист забезпечується зокрема тим, що обвинувачений має право знати у вчиненні якого злочину його обвинувачують (п.1 ч.2 ст.42 КПК);

- право на справедливий суд забезпечується у тому числі тим, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право зокрема бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього (п.«а» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Таким чином у тексті обвинувального акту має бути закріплене висунуте прокурором сформульоване твердження про вчинення особою злочину, тобто прокурор цим процесуальним рішенням має висувати особі обвинувачення, формулюючи його зміст (суть) на підставі викладених фактичних обставин (які прокурор вважає встановленими) і з відповідною правовою кваліфікацією діяння обвинуваченого.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний її захист.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 конвенції».

Таким чином, обвинувачення повинно бути конкретним і зрозумілим, фактичні обставини повинні чітко узгоджуватись із правовою кваліфікацією та сформульованому обвинуваченню, оскільки в іншому випадку обвинувачений позбавляється права знати у чому він обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.314 КПК підставою для повернення справи прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності обвинувального акта вимогам КПК.

Суттєвими порушеннями при складанні обвинувального акта є зокрема такі порушення вимог КПК, які виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі з урахуванням такого обвинувального акта. Зокрема, такі порушення мають місце у випадках, коли в обвинувальному акті містяться положення, що суперечать одне одному; обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, є неконкретним, тощо.

Всупереч викладеному вище, в тексті обвинувального акта, який надійшов до суду встановлені наступні порушення вимог КПК.

Як пояснив прокурор в судовому засіданні, у вчиненні даного злочину за ч.2 ст.121 КК України підозрюються дві особи. Відповідно до обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 , який затверджено 25.03.2020р. зазначено, що вказаний злочин ОСОБА_6 вчинив з іншою особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, яким є ОСОБА_11 .

Так, в судовому засіданні дійсно було встановлено, що в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_6 , який затверджено 25.03.2020р. та обвинувального акту, стосовно іншої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (яким є ОСОБА_11 ), який затверджено 21.04.2020р. містяться тотожні формулювання обвинувачення, які зводяться до того, що ОСОБА_6 01.01.2020 року близько 22-00год. перебуваючи з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (яким є ОСОБА_11 ), тобто вони разом «внаслідок раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_12 , усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому та бажаючи їх настання, спонукаємі злістю до останнього, розпочали тривале побиття потерпілого, в процесі якого умисно заподіяли ОСОБА_12 , неконтрольовані ними по силі та місцям тіла у тому числі по голові численні удари кулаками рук, та ногами, чим заподіяли потерпілому . . . . тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми та інші ушкодження. Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок важкої черепно-мозкової травми з травматичними субдуральними крововиливами та викликаними наслідками».

Такий підхід щодо обвинувачення ОСОБА_6 вказує на відсутність індивідуалізації обвинувачення, кожного із співучасників, виділення матеріалів кримінального провадження щодо поведінки іншої особи ( ОСОБА_11 ) в окреме провадження ставить під сумнів наявності спільності їх умислу та потребує аргументації щодо відсутності їх або штучного попереднього об`єднання або роз`єднання, що може негативно вплинути при розгляді даного кримінального провадження по суті та встановлення об`єктивної істини.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити даті про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
В даному обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , вказує на те, що механізм спричинення тілесних ушкоджень встановлено все ж таки, не було.
Таким чином, залишається не встановленим, хто з цих осіб ОСОБА_6 чи інша особа, та яким своїм власним рухом та/або предметом, через умисел або необережність, заподіяв черепно-мозкову травму потерпілому ОСОБА_12 , яка безпосередньо і призвела до тяжких тілесних ушкоджень і смерті потерпілого.

Таким чином суд приходить до висновку, що в наданому провадженні не встановлено увесь ряд обставин необхідний для конкретизації та індивідуальної поведінки ОСОБА_6 та іншої особи, які діяли спільно при нанесенні ударів ОСОБА_12 , а саме не встановлено хто саме і куди, якими частинними тіла наносили удари, їх кількість, та чий саме удар спричинив черепно-мозкову травму яка призвела саме до смерті потерпілого.
Таким чином, відсутність встановлення механізму спричинення тілесних ушкоджень кожним із співучасників вказує на те, що наявна необхідність повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам ст.2 КПК України щодо формулювання обвинувачення, а саме з метою, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Усі наведені вище не встановлені (суперечливо встановлені) або не кваліфіковані (суперечливо кваліфіковані) органом досудового розслідування складові частини об`єктивної сторони і деталі фактичних подій мають вкрай важливе значення для справи, вказують на неповноту проведеного досудового розслідування, та порушення органом досудового розслідування та прокурором вимог КПК щодо обов`язковості усунення всіх суперечностей та обов`язковості повноти розслідування.

Вищевикладені недоліки обвинувального акта є грубим порушенням вимог ст.ст.42, 291 КПК та позбавляє обвинуваченого можливості чітко знати в чому він обвинувачується, а відтак і унеможливлює здійснення ним належного та ефективного захисту своїх прав при судовому розгляді справи.
Також на думку суду є слушним і посилання захисту про порушення обвинуваченого права на захист.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що під час досудового розслідування він перебував під вартою, в зв`язку з чим 24.03.2020 року він через адміністрацію СІЗО подав клопотання слідчому про залучення в якості захисника адвоката ОСОБА_7 , з яким у нього укладена угода, а 25.03.2020 року, коли слідчий не залучив даного захисника, то таке повторне клопотання він подав безпосередньо слідчому, який приїхав до нього в СІЗО для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Таке його клопотання було викликано тим, що він є неповнолітній і йому потрібно захисник, однак слідчий з невідомих йому причин не розглянув таке клопотання та не залучив захисника ОСОБА_7 , а самостійно він це зробити не міг, оскільки перебував в умовах СІЗО. Таке ж клопотання в черговий раз він заявив слідчому і 26.03.2020 року при ознайомленні з матеріалами справи. Однак слідим всі його клопотання з приводу залучення захисника ОСОБА_7 також були проігноровані.

Прокурор в судовому засіданні підтвердив дану інформацію та пояснив, що такі клопотання дійсно заявлялись обвинуваченим і вони маються у справі, з приводу яких слідчим було відмовлено в їх задоволенні.

Однак така інформація не відповідає дійсності, оскільки будь яких офіційних документів постанов слідчого з цього приводу, не мається. В матеріалах кримінального провадження маються тільки дві постанови слідчого від 26.03.2020 року про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , щодо проведення додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_6 із застосуванням відео фіксації(т.2 а.с.270-271 матер. крим.провадж). При цьому будь-яких документів(відповіді) слідчого, з приводу розгляду ряду клопотань підозрюваного ОСОБА_6 від 24, 25 та 26.03.2020р. про залучення в якості захисника адвоката ОСОБА_7 , в матеріалах справи відсутні, тобто вони взагалі залишилися не розглянутими.

При цьому, відповідно до положень ст.48 КПК України, захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв`язку для запрошення захисника. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані утримуватися від надання рекомендацій щодо залучення конкретного захисника.

Не залучення захисника в такому випадку в разі призначення кримінального провадження до судового розгляду може бути підставою про визнання недійсними ряду доказів по справі, що може негативно вплинути на прийняття об`єктивного та законного рішення по суті справи.

Разом із наведеним суд також акцентує увагу на той факт, що після закінчення досудового слідства сторона обвинувачення не відкрила стороні захисту та обвинуваченому речові докази та лише частково ознайомила з матеріалами кримінального провадження.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що під час досудового розслідування він перебував під вартою і 26.03.2020 року до нього в СІЗО приїхав слідчий і прокурор з матеріалами кримінального провадження за для ознайомлення(для виконання ст.290 КПК), однак йому було надано обмежений час, а саме менше 2-х годин (з 14-14год. до 16-00год., тобто 1год. 46хв.), за цей час він встиг ознайомиться тільки з 60 аркушами 1-го тому кримінального провадження, а взагалі воно складалося з двох томів у кожному з яких було до 300 аркушів, а з речовими доказами його взагалі не ознайомили.

Прокурор в судовому засіданні підтвердив дану інформацію, а саме що дійсно обвинувачений ознаюмлювався з матеріалами справи у зазначений час та ознайомився тільки з 60 аркушами першого тому. Подальше ознайомлення не могло відбуватися з процесуальних моментів, оскільки наступного дня, тобто 27.03.2020 року, це був останній день направлення даного кримінального провадження до суду, в зв`язку з чим подальше ознайомлення зі справою підозрюваного ОСОБА_6 було припинено.

Крім того, в самому протоколі ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, підозрюваний ОСОБА_6 також зазначив, що у нього був обмежений час для ознайомлення, а також він бажає ознайомлюватися з матеріалами справи в присутності свого захисника ОСОБА_7 , про що він також раніше вже подавав кілька відповідних клопотань, однак такі клопотання залишились поза увагою слідчого і можливість ознайомлення зі справою з адвокатом ОСОБА_7 йому так і не було надано.

Виходячи з вимог статті 290 Кримінального процесуального кодексу України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді. Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.
Таким чином, матеріали кримінального провадження в повному обсязі та речові докази, про які йдеться, отримані стороною обвинувачення до завершення досудового розслідування. Отже, вони не є додатковими матеріалами і мали бути відкриті іншій стороні після завершення досудового слідства і до направлення обвинувального акту в суд.
Якщо стороні провадження не були відкриті самі речі, то на підставі ч.12 ст.290 КПК відомості, які містяться в протоколах стосовно цих речей, а також і висновок експерта не можуть бути допущені судом як докази, оскільки вони втратили доказове значення. Адже відкриття протоколів та висновку не тотожне відкриттю самих речей, воно є похідним. Тобто в протоколі та висновку є посилання на відомості, які не відкривалися стороні захисту, що заборонено ч.12 ст.290 КПК.
Зазначені обставини, в числі інших також свідчать що наявна необхідність повернення обвинувального акту прокурору, адже недотримання процесуальних вимог матиме єдиний наслідок - скасування судового рішення.
Що стосується клопотання прокурора про оголошення в судовому засіданні перерви за для надання можливості для відкриття матеріалів кримінального провадження, з якими обвинувачений (підозрюваний) та його захисники не були ознайомленні під час досудового слідства, то з урахуванням вище перелічених недоліків обвинувального акту, на даній стадії є не доречним, оскільки це можливо зробити після повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, вказане кримінальне провадження надійшло до суду 27.03.2020 року і станом на день проведення підготовчого засідання 10.06.2020 року минуло майже 3 місяці. За цей період часу стороні обвинувачення ніщо не заважало ознайомити всіх учасників кримінального провадження з усіма матеріалами, однак за цей весь час, це так і не було зроблене.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вище перелічені недоліки не дають можливість призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, а тому повертає обвинувальний акт прокурору для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.291, 293, ч.3 ст.303, 314, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020 року №0000001 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, повернути начальнику Зачепилівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків протягом розумного строку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: