Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

10 червня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Луцький слідчий ізолятор», матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 квітня 2020 року у кримінальному провадженні №0000374 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 23 листопада 2019 року) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання від вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити, а клопотання захисника задовольнити та змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобієний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням процесуальних обов`язків.

Згідно оскаржуваної ухвали, у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовлено; задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на строк 60 днів - до 22 червня 2020 року та визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42 040 гривень.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою, оскільки, на його думку, вона постановлена із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема вказує про неврахування судом даних щодо особи обвинуваченого, а саме того, що ОСОБА_9 раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується з позитивної сторони. Також зазначає, що ризики на які посилався прокурор при поданні до суду першочергового клопотання щодо продовження стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на сьогодні перестали існувати. Також просить врахувати, що потерпілі не мають будь-яких претензій до обвинуваченого.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 зазначив в ухвалі, що ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Також судом враховано, що ОСОБА_9 під час досудового розслідування порушив запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому прийшов до висновку про неможливість більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом першої інстанції вірно враховано те, що обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, ризики, визначені ст.177 КПК України, не зменшились, кримінальне провадження по суті не розглянуто, а тому є підстави вважати, що не продовження строку дії запобіжного заходу може перешкодити кримінальному провадженню, зокрема обвинувачений зможе переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, судом вірно враховано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування, який порушив запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, обвинуваченим та його захисником не доведено той факт, що ризики, які існували в кримінальному провадженні відпали.

Разом з тим, заявляючи клопотання про зміну запобіжного заходу на інший, який не пов`язаний із триманням під вартою, стороною захисту не надано до суду апеляційної інстанції доказів про наявність в обвинуваченого чи його близьких родичів на момент розгляду апеляційної скарги постійного місця проживання або реєстрації, за адресою якого до обвинуваченого ОСОБА_4 можна було б застосувати домашній арешт. Також таких даних не містять і матеріали судового провадження.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 квітня 2020 року щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3