ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/74/20 Справа № 194/1730/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою:
АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-13 вересня 2018 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 296, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_8 , в режимі відеоконференції
підозрюваного: ОСОБА_7
захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

встановила:
В апеляційних скаргах:
- захисник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що слідчий суддя не звернув уваги на те, що протоколи допиту свідків та протокол обшуку, якими підтверджується обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, складені з порушеннями КПК України.
Ризики, встановлені слідчим на досудовому розслідуванні, як і обґрунтованість підозри, не доведені.
- захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що судом не в повній мірі враховано, що ОСОБА_7 спільно проживає зі своєю цивільною дружиною, яка може на даний час його утримувати, має неповнолітню дитину, неофіційно працює, співпрацює зі слідством.
Слідчим не доведена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також, те, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе їм запобігти.
Ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року задоволено клопотання слідчого Тернівського ВП ПВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з начальником Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19-00 годині 21 лютого 2020 року.
Рішення слідчого судді обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до семи років позбавлення волі, який вчинив в період іспитового строку, захворювань, які б перешкоджали йому перебувати в місцях попереднього ув`язнення не має. Також, слідчим суддею враховано те, що ОСОБА_7 має цивільну дружину та постійне місце проживання, за яким посередньо характеризується, при цьому він раніше судимий, не працює, не має офіційного джерела доходу, веде антисоціальний спосіб життя, отже, може вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 добре знає свідка ОСОБА_11 , при цьому слідству не відомо про місцезнаходження даного свідка, отже може впливати на даного свідка.
Вирішуючи питання про дотримання строку апеляційного оскарження адвокатом ОСОБА_5 , апеляційний суд виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена 26 грудня 2019 року, а останнім днем подачі апеляційної скарги є 31 грудня 2019 року, який був неробочим днем, адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою 02 січня 2020 року, тобто перший робочий день після свят, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про пропущення адвокатом строку апеляційного оскарження та необхідність розгляду і вирішення питання про його поновлення.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Таким чином, доводи захисників щодо відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та підстав тримання його під вартою, не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Так, слідчим суддею правильно встановлена наявність ризиків переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки раніше судимий, не працює, не має офіційного джерела доходу, веде антисоціальний спосіб життя, а також, незаконного впливу на свідка, для зміни його показів на свою користь, оскільки добре з ним знайомий.
При вирішенні питання застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого підозрюваному, яке відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку за попереднім вироком суду, не має офіційного джерела доходу, не працює, а також, наявність, передбачених ст.177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Таким чином, доводи апеляційних скарг захисників щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеним.
Посилання в апеляції захисника на те, що ОСОБА_7 спільно проживає зі своєю цивільною дружиною, яка може на даний час його утримувати, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та самі по собі не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування такого виду запобіжного заходу.

Те, що ОСОБА_7 має неповнолітню дитину, неофіційно працює, співпрацює зі слідством, як на те посилається захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначене жодними доказами не підтверджується.

Всі інші, викладені в апеляційних скаргах захисників доводи, були об`єктом дослідження судом при застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 і їм надана належна оцінка.
Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг, не встановлено.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисників.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3