Справа № 944/6111/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/70/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2020 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 13 січня 2020 р. про залишення без задоволення клопотання про направлення підозрюваного ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи,

з участю прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою клопотання старшого слідчого СВ Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_9 , погоджене з заступником начальника Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної комісійної психіатричної експертизи у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000949 від 18 жовтня 2019 року№0000949 від 18 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України відносно ОСОБА_7 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 13.01.2020 р. про залишення без задоволення клопотання про направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної комісійної психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання слідчого погоджене з прокурором про направлення до медичного закладу для проведення стаціонарної комісійної експертизи у кримінальному провадженні №0000949 від 18.10.2019 підозрюваного ОСОБА_7 задоволити повністю, та призначити стаціонарну судову психіатричну експертизу підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, зареєстрованому та фактично проживаючому в АДРЕСА_1 з направленням в 5-те відділення комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня", що за адресою: м. Львів вул. Кульпарківська, 95 для проведення стаціонарної психіатричної експертизи терміном на 30 календарних днів.

На вирішення комісії експертів поставити наступні запитання:

І.Чи страждав підозрюваний ОСОБА_7 на час вчинення кримінального правопорушення (злочину) будь-яким психічним захворюванням (хворобою)? Якщо так, то яким саме, та чи проявлявся в нього тимчасовий розлад психічної діяльності ?

2.Чи міг підозрюваний ОСОБА_7 усвідомлювати свої дії і керувати ними під час вчинення вказаного кримінального правопорушення (злочину)?

3.Чи страждає підозрюваний ОСОБА_7 станом на даний час будь-яким психічним захворюванням (хворобою)? Якщо так, то яким саме, та чи дане захворювання є виліковним?

4. Якщо підозрюваний ОСОБА_7 , страждає станом на даний час психічним захворюванням (хворобою), в тому числі невиліковним, то якого виду примусових заходів медичного характеру він потребує (надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом)?

5.Чи може підозрюваний ОСОБА_7 станом на даний час усвідомлювати свої дії і керувати ними?

6.Чи становить ОСОБА_7 за своїм психічним станом суспільну небезпеку?

7.Чи перешкоджає психічний розлад (захворювання) здатності підозрюваного ОСОБА_7 брати участь у проведенні з ним слідчих дій під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження?

8.Чи може підозрюваний ОСОБА_7 за своїм психічним станом відбувати покарання в місцях позбавлення волі?.

В мотивах своєї апеляції прокурор вказує, що зазначені у попередньому висновку обставини є суперечливими, докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи та профільні нормативні документи, застосовані у дослідженні не відповідають фактичним висновкам, під час дослідження експертами застосовано нормативні документи, які не стосуються сфери дослідження, що відповідно вплинуло на результати дослідження та отримання результату, що суперечить положенням ст. 102 КПК України, яка встановлює вимоги до висновку експерта, а тому в органу досудового розслідування були достатні дані, які обґрунтовують незгоду з висновком амбулаторної експертизи № 507 від 20.12.2019, у зв`язку з чим 10.01.2020 р. до слідчого судді подано клопотання про призначення підозрюваному ОСОБА_7 комісійної стаціонарної психіатричної експертизи.

Посилання в ухвалі слідчого судді на те, що дані питання можуть бути встановлені під час амбулаторної експертизи з посиланням на п.23 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом МОЗ України від 08.10.2001 року № 397 є не обґрунтованими, оскільки слідчий суддя посилається на нормативно-правовий акт, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України 08 травня 2018 року № 865, яким затверджено новий Порядок проведення судово-психіатричної експертизи та на який слідчий та прокурор посилався в клопотанні обґрунтовуючи необхідність призначення саме стаціонарної психіатричної експертизи.

Крім цього, під час проведення стаціонарної експертизи за особою здійснюється тривале спостереження та її дослідження, що з урахуванням тривалого психічного захворювання ОСОБА_7 є необхідним з метою визначення його психічного стану.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення в стані осудності, однак до постановлення вироку захворів на психічну хворобу, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, з урахуванням положень ч.3 ст. 19 КК України до нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру, однак у висновку експерта зазначено, що такий, незважаючи на наявність психічного захворювання, відповідних заходів медичного характеру не потребує, що унеможливлює скерування до суду як обвинувального акту так і клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Окрім цього, враховуючи те, що санкція статті п.6 ч.2 ст. 115 КК України, передбачає довічне позбавлення волі, що відповідно до ст. 49 КК України не може бути безумовною підставою для звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності, виходячи з положення ч.4 даної статті, оскільки це питання вирішується судом, та у разі якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, дані положення закону унеможливлюють скерування прокурором до суду клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника підозрюваного, який заперечив проти вимог апеляції, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено 18 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000949, правова кваліфікація діяння п.6 ч.2 ст.115 КК України.

19 листопада 2019 року за погодженням з Яворівським відділом Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_7 було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України.

В подальшому на підставі постанови слідчого Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області було призначено комісійно судово-психіатричну експертизу амбулаторно.

Згідно висновку амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №507 від 20.12.2019року ОСОБА_7 в період інкримінованих дій хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_7 страждає психічним захворюванням у формі параноїчної шизофренії, безперервно-проградієнтичний тип перебігу із сформованим стійким вираженим дефектом у емоційно вольовій сфері, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує. Потребує піклування родичів з обов"язковим лікарським наглядом. Питання про стан сильного душевного хвилювання не відноситься до компетенції судово-психіатричної експертизи. Прямих протипоказів участі ОСОБА_7 в судовому засіданні та при проведенні слідчих дій не має, однак як страждаючий хронічним психічним захворюванням не може в повній мірі сприймати обставини у справі та давати покази по них.

Відповідно до ч.2 ст.509 КПК України у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу.

При вирішенні питання про направлення особи до медичного закладу для проведення комісійної стаціонарної психіатричної експертизи встановлюється необхідність здійснення саме тривалого спостереження та дослідження особи. Психіатрична експертиза може проводитись як в амбулаторному, так і в стаціонарному порядку. Причому згідно з п.23 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 8.10.2001 №397, експерти, які проводять амбулаторну експертизу, у разі неможливості відповісти на всі поставлені перед ними запитання обґрунтовують висновок про необхідність проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Психіатрична експертиза може проводитись як в амбулаторному, так і в стаціонарному порядку.

Згідно з п. 23 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 жовтня 2001 року № 397, експерти, які проводять амбулаторну експертизу, у разі неможливості відповісти на всі поставлені перед ними запитання обґрунтовують висновок про необхідність проведення стаціонарної психіатричної експертизи. Із викладеного вбачається, що амбулаторна психіатрична експертиза є первинною стосовно стаціонарної психіатричної експертизи.

На думку колегії суддів доводи прокурора про те, що зазначені у висновку амбулаторної експертизи обставини є суперечливими і загалом висновок експертизи зроблений з порушенням норм законодавства не відповідає дійсності, оскільки жодних зауважень до висновку прокурором не висловлювалось і не ставилось під сумнів достовірність його висновків. Крім того при дачі свого висновку за неправдивий висновок чи за відмову від дачі свого висновку експерти попереджаються про кримінальну відповідальність.

Також, як вбачається із матеріалів справи, амбулаторна психіатрична експертиза є первинною стосовно стаціонарної психіатричної експертизи, а під час складання висновку відносно ОСОБА_7 експертами були надані вичерпні і зрозумілі відповіді на поставленні питання. Тому необхідності в направленні ОСОБА_7 в медичний заклад для проведення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи підстав не було, про що і зазначив слідчий суддя у своїй ухвалі.

Всі подальші дії, скерування до суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, застосування до ОСОБА_7 положень ст. 49 КК України, прокурор вправі вирішувати по закінченню досудового розслідування на підставах, визначених законодавством.

Відтак, колегія суддів дійшла переконання про законність і обґрунтованість рішення слідчого судді і безпідставність доводів прокурора про необхідність скасування оскарженої ухвали.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів прокурором, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 309, 310, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 13 січня 2020 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4