ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/3806/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1983/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Інші справи та матеріали
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові судове провадження за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , до 02.05.2020.

В апеляційних скаргах захисники обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 просять скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та постановити нову, якою змінити їм запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ОСОБА_9 посилається на те, що прокурор в судовому засіданні не надав жодних доказів існування ризиків передбачених ст.177 КПК України. Вважає, що на сьогоднішній день відсутні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу. Посилається на КПК України, практику Європейського суду з прав людини, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_10 посилається на те, що прокурор в судовому засіданні, під час розгляду клопотання про зміну раніше обраного запобіжного заходу заявив, що дійсно ризики зменшились у зв`язку з допитами потерпілих та наданими ними пояснень. Вважає, що на сьогоднішній день змінилися обставини та ризиків не має. Пояснює, що на теперішній час потерпілі не мають претензій до обвинуваченого ОСОБА_8 , який визнав себе винним повністю, хоча і не згодний з кваліфікацією його дій. Зазначає, що ОСОБА_8 раніше не судимий, зарекомендував себе тільки з позитивного боку. Мешкає постійно за однією адресою спільно з дружиною та має на утриманні чотирьох дітей, а тому обвинувачений ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, які виключають ризики переховування від досудового слідства та суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційну скаргу, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги захисників належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченими переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, який класифікується як тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до фактичних обставин справи, а саме згідно обвинувального акту, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 раніше не судимі, однак їм інкримінується вчинення тяжкого злочину, а саме, що їх злочинні дії були направлені на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, із погрозою застосування насильства, що об`єктивно свідчить про наявність ризику обвинуваченими переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або незаконно впливати на інших учасників провадження.

Крім того ОСОБА_8 та ОСОБА_7 офіційно не працевлаштовані, а отже не мають законних джерел для існування.

Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_10 на наявність в нього дружини та на утриманні чотирьох дітей, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки ця обставина існувала на час вчинення злочину, і не стала стримуючим фактором для ОСОБА_8 від противоправних дій, які йому інкримінуються.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченої та обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними, направивши обвинувальний акт до суду першої інстанції, якому за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку, ухваливши виправдувальний чи обвинувальний вирок.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченими їх процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування цього рішення за доводами апеляційної скарги захисників.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4