Справа №487/1764/20
Провадження №1-кс/487/2095/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2020 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в присутності підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000251 від 08.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

25.03.2020 слідчий Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000251 від 08.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив задовольнити клопотання.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки його підзахисний має постійне місце проживання, одружений, але не офіційно, має малолітню дитину, що свідчить про сталі соціальні зв`язки.

Підозрюваний в судовому засіданні вину визнав, розкаявся та просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суддя вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000251 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2019.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.03.2018 ОСОБА_4 укладено контракт з Міністерством оборони України в особі начальника 46 об`єднаного центру забезпечення Тилу Збройних сил України про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу, терміном на 3 (три) роки та того ж дня відповідно до наказу начальника 46 об`єднаного центру забезпечення (по особовому складу) військової частини НОМЕР_1 № 3-РС від 01.03.2018 ОСОБА_4 прийнятий на військову службу за контрактом на посаду водія взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №43 від 01.03.2018 ОСОБА_4 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 №21-РС від 12.11.2018 ОСОБА_4 призначено на посаду такелажника такелажного відділення військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, З 01.03.2018 тобто з моменту підписання контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня був зарахований до списків особового складу та розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення на службу до військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджуються зібраними матеріалами службового розслідування, протоколами допиту свідків.

20.11.2019 до т.в.о. начальника Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області в порядку ст. 40 КПК України направлено доручення про проведення слідчих (розшукових) дій з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 , в ході виконання доручення місцезнаходження ОСОБА_4 не встановлено.

23.01.2020 до ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено доручення про проведення слідчих (розшукових) дій з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 , в ході виконання доручення місцезнаходження ОСОБА_4 не встановлено.

Оскільки всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії для встановлення місцезнаходження підозрюваного виконані, але ОСОБА_4 продовжує переховуватись від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, 24.03.2020 слідчим оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_4 проведення якого доручено оперативним співробітникам Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області.

Таким чином, дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 407 КК України.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі, а саме:

1. Переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

2. Має фактичну можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні;

3. Залишаючись на волі підозрюваний має можливість вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, а саме продовжити вчиняти зазначений злочин, переховуючись від органів слідства та суду.

4. Має судимість відповідно до вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 19.02.2019 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Отже, слідчий суддя дійшов переконання про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Запобіжні заходи це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, яких підозрюють, обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень. Але водночас право на свободу основоположне право людини.

Забезпечення законності й обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудових стадіях кримінального провадження є одним із основних призначень слідчого судді, якому слід ураховувати, що запобіжні заходи в кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу й особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані лише за наявності законної мети та підстав, визначених у КПК.

Факт наявності підозри не може виправдати застосування запобіжного заходу, спрямованого на обмеження вільного пересування особи, оскільки слідчий суддя в межах своїх повноважень повинен установити законність, виправданість і сумірність запобіжного заходу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою бере до уваги не тільки підозру, а й особу підозрюваного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Іванківці, Срібнянського району, Чернігівської області, українець, громадянин України, неодружений, з середньою спеціальною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , який проходить військову службу за контрактом на посаді такелажник такелажного відділення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимий: вироком 19.02.2019 Суворовського районного суду м. Одеси визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту у певний період з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.Приходячи до вказаного висновку суд враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружений, але не офіційно, має малолітню дитину, що свідчить про сталі соціальні зв`язки.

Керуючись ст. ст. 177- 179, 183, 193-194, 196, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000251 від 08.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період часу із 22 год. вечора до 06 год. ранку строком до 15.07.2020 року .

Покласти на ОСОБА_4 строком до 15.07.2020 року наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з допитаними у кримінальному провадженні свідками, або спілкуватися з ними із питань, що не стосуються вчинення ним вказаного правопорушення;

- у разі наявності документів, що дають право виїзду за кордон, здати їх на зберігання до органу досудового розслідування.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 15.07.2020 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1