Справа № 147/476/20
Провадження № 1-кс/135/214/20
У Х В А Л А
іменем України

15.06.2020 м. Ладижин Вінницької області
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 травня 2020 року №0000118 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з клопотанням, погодженим начальником Тростянецького відділу Бершадської місцевої прокуратури у Вінницькій області ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000118, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що у провадженні слідчого відділення Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали даного кримінального провадження.
У ході досудового розслідування встановлено, що 27.05.2020 о 14 год 40 хв. працівниками Тростянецького відділення поліції Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області на ділянці автодороги смт. Тростянець - м. Ладижин Вінницької області, де поруч знаходяться ліси ДП «Тростянецький райагроліс», за межами населених пунктів зупинено автомобіль марки «ЗІЛ-131» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , автомобіль належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 . На кузові автомобіля перевозилась лісопродукція у вигляді відрізків дерев різних порід та діаметрів, загальним об`ємом деревини 19,47 куб. м., яка не має відповідних маркувань на зрізах стовбурів дерев та без наявних документів на транспортування вантажу, що дає підстави вважати про вчинення невідомою особою незаконного вирубування дерев у лісах, що розташовані поруч з місцем зупинки даного автомобіля.

27.05.2020 відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та розпочато досудове розслідування.

Під час огляду місця події 27.05.2020 на ділянці автодороги смт. Тростянець - м. Ладижин Вінницької області вилучено автомобіль марки «ЗІЛ- 131» державний номерний знак НОМЕР_1 з вантажем у вигляді відрізків дерев різних порід об`ємом деревини 19,47 куб. м. Постановою слідчого від 27.05.2020 даний автомобіль з вантажем лісопродукції приєднано до кримінального провадження в якості речових доказів.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 власником автомобіля марки «ЗІЛ-131» державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_6 . Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 повідомив, що він являється власником даного автомобіля та вантажу паливних дров, що знаходяться на кузові автомобіля і в підтвердження своїх показань надав документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та товаротранспортну накладну без номера від 27.05.2020 про перевезення автомобілем «ЗІЛ-131» державний номерний знак НОМЕР_1 дров паливних

вантажоодержувачу ФОП ОСОБА_6 .

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на вилучені 27.05.2020 під час огляду місця події автомобіль марки «ЗІЛ-131» державний номерний знак НОМЕР_1 та на вантаж, що знаходиться на кузові даного автомобіля, а саме - відрізки дерев різних порід об`ємом деревини 19,47 куб. м., які передати на зберігання їх власнику - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 . При цьому заборонити відчуджувати та розпоряджатися даними речовими доказами.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати клопотання про арешт майна у його відсутність, клопотання підтримує повністю та просить його задовольнити.
Представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання про накладення арешту у повному обсязі. Вважає, що клопотання необґрунтоване, додані до нього докази зібрані з грубими порушенням вимог діючого законодавства. Зокрема, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідування слідчий ОСОБА_3 зареєстрував кримінальне провадження №0000118 27.05.2020 о 17 год 20 хв. (а.с. 3-4).
Протокол огляду місця події від 27.05.2020 складався слідчим ОСОБА_3 на ділянці автодороги сполучення смт. Тростянець м. Ладижин у період часу з 15 год 50 хв до 18 год 10 хв. (а.с. 5).
Слідчий ОСОБА_3 не міг одночасно перебувати на автодорозі сполучення смт. Тростянець м. Ладижин, а також у приміщенні Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, що розташоване за адресою: вул. Соборна, 102, смт. Тростянець, Вінницька область. А також не мав можливості внести відомості до ЄДРСР адже для таких дій потрібен його персональний електронний цифровий підпис. Вказані факти приводять до сумнівів у законності зібраних доказів, які додані до клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000118.
Також у протоколі огляду місця події від 27.05.2020 зазначено, що огляд місця події проводився на підставі досудового розслідування кримінального правопорушення №0000012, яке внесене до ЄДРСР 11.01.2020 за ч.1 ст. 272 КК України, що не має жодного відношення до кримінального провадження №0000118. У цьому ж протоколі не зазначені причини зупинки автомобіля «ЗІЛ - 131», державний номер НОМЕР_1 . У протоколі зазначено вагу відрізків дерев різних порід дерев, проте у протоколі не зазначено, яким чином здійснювалось зважування транспортного засобу та вантажу, який перебував у ньому, також не зазначено якої саме породи дерев вказані відрізки, їхній діаметр.
Докази зібрані в рамках одного кримінального провадження можуть використовуватись в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, проте до матеріалів клопотання такої ухвали не додано. Тому посилання як на підставу проведення огляду місця події досудового розслідування кримінального правопорушення №0000012, яке внесене до ЄДРСР 11.01.2020 за ч.1 ст. 272 КК України, вказує на сумніви у законності дій слідчого.
Порядок зупинення транспортного засобу чітко передбачений законом України «Про національну поліцію» та підставою для здійснення зупинки транспортного засобу є здійснення будь яких порушень правил дорожнього руху України в наслідок чого складається протокол про адміністративне правопорушення. До матеріалів клопотання не додано протокол про адміністративне правопорушення за наслідком зупинки автомобіля «ЗІЛ - 131», державний номер НОМЕР_1 з чого можна прийти до висновку, що вказаний транспортний засіб був зупинений незаконно, а також незаконне вимагання у водія надання документів.
Також у клопотанні про арешт майна не відображено в чому саме полягає незаконна порубка дерев. Не зазначено де саме здійснено таку порубку.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 246 КК України незаконна порубка дерев повинна завдати істотну шкоду, у клопотанні не зазначено кому саме завдано шкоду, чи завдано таку шкоду взагалі. Також у клопотанні та у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про потерпілу особу, що свідчить про відсутність ознак на які вказує слідчий кваліфікуючі дії за ч.1 ст. 246 КК України.
Зважаючи на викладене вище адвокат ОСОБА_7 вважає, що матеріали кримінального провадження не підтверджують необхідність накладення арешту на автомобіля «ЗІЛ - 131», державний номер НОМЕР_1 та на вантаж, що знаходиться на кузові даного автомобіля, а саме: відрізки дерев різних порід тому просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання.
Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, кримінальне провадження №0000118 від 27.05.2020, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з таких підстав.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст. ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Перелік видів мети, із якою допускається застосування арешту майна, визначений у ч. 2 ст. 170 КПК України, є вичерпним. Обов`язок сторони обвинувачення зазначати у клопотання про арешт майна мету цього арешту, зазначений у п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України. Із зазначенням у клопотанні мети накладення арешту законодавець пов`язує перелік обставин, які підлягають доказуванню в ході розгляду клопотання про арешт майна (ч. 3, 4, 5, 6 ст. 170, ст. 171, ст. 173 КПК України).

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладений у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Однак, матеріали клопотання про арешт майна та матеріали кримінального провадження, які є у розпорядженні слідчого судді, не містять належного обґрунтування необхідності накладення арешту на автомобіль марки «ЗІЛ - 131» та на вантаж, що знаходиться на кузові даного автомобіля, які були вилучені 27.05.2020 під час огляду місця події.

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчий посилається на те, що вилучене під час огляду майно, може бути відчужене або володілець розпорядиться даним майном, що спричинить перешкоди кримінальному провадженню, призведе до пошкодження, псування, зникнення речового доказу, однак належних доказів про відповідність вилученого майна вимогам ст.98 КПК України та наявність ознак речових доказів у кримінальному провадженні №0000118 до клопотання слідчим не долучено, а також не наведено в судовому засіданні.

При цьому, ані зі змісту клопотання про арешт майна, ані з інших матеріалів кримінального провадження, які долучені до клопотання, не вбачається які саме ознаки вилученого майна вказують на його відповідність критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

Водночас лише посилання слідчого на те, що вилучене майно має доказове значення кримінальному провадженню, без посилання на підтверджуючі документи, не є безумовною підставою вважати таке майно речовим доказом у кримінальному провадженні.

В даному випадку слід звернути увагу й на рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007, у якому зазначено про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

Водночас, слідчий суддя зазначає, що слідчим не зазначено чіткої ідентифікації майна, на яке саме майно він просить накласти арешт.

Зазначення повних та точних відомостей про вилучене майно, яке необхідно арештувати, є визначальним для його ідентифікації та збереження, а також його значення саме до вказаного кримінального провадження.

Отже, з наявних у розпорядженні слідчого судді, матеріалів не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, яке було виявлене та вилучене 27.05.2020 в ході огляду автомобіля марки «ЗІЛ - 131» держаний номер НОМЕР_1 з вантажем у вигляді відрізків дерев різних порід, а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному 27 тарвня 2020 року №0000118 відмовити.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя