Провадження № 1-кс/331/2260/2019
Справа № 331/2472/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000342, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2015 року, підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000342, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2015 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що відповідно ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_4 19 грудня 1994 року було призвано на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 прапорщик ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду начальник апаратного взводу зв`язку батареї управління та артилерійської розвідки та поставлений на всі види забезпечення.
Відповідно до Директиви Міністра оборони України та начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 06 травня 2014 року № Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України» військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 у строк до 12 травня 2014 року повинні були виїхати з тимчасово окупованої території АР Крим та прибути до пункту прибуття військовослужбовців, тобто у військову частину НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 .
Згідно наказу Міністра оборони України від 12 травня 2014 року №*1 та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16 травня 2014 року №232, військова частина НОМЕР_2 передислокована до нового місця дислокації, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та начальника Генерального штабу ЗС України «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України у 2014 році» від 14.08.2014 № Д-322/1/29ДСК, наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 19.08.2014 № 7/ОШР/ДСК та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2014 № 1, військова частина НОМЕР_2 з 30.09.2014 переіменована у військову частину НОМЕР_1 .
Будучи військовослужбовцем, прапорщик ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, ст. 23, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язана свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених їй за посадою.
Разом з тим, ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог зазначених вище нормативних актів, вчинила умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин:
Відповідно до вищезазначеного наказу від 12.05.2014 № *1 ОСОБА_4 , повинна була прибути до АДРЕСА_2 у строк до 16 травня 2014 року. Проте, 16 травня 2014 року, вказаний військовослужбовець, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог та зобов`язань не прибув до нового місця служби - військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , вчинивши дезертирство, тобто нез`явлення на службу, з метою ухилитися від проходження військової служби.
Діючи умисно, з метою ухилитися від проходження військової служби, не з`явилась до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , до цього часу не повідомила про себе та відсутня за місцем проходження військової служби.
При цьому, поважних причин для нез`явлення до військової частини прапорщик ОСОБА_4 не мала, в тому числі хворобою, що перешкоджала її пересуванню не хворіла, перешкод для прибуття до військової частини не мала.
Протягом періоду нез`явлення до військової частини, прапорщик ОСОБА_4 з приводу тяжких захворювань до медичних закладів не зверталась, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляла, продовжуючи не з`являтись до військової частини без поважних причин.
Переховуючись від органів досудового розслідування, зазначений військовослужбовець не вжив жодних заходів щодо повернення до місця служби у військову частину НОМЕР_1 за наявності можливості для цього, та не заявив про себе до правоохоронних органів, проводячи час на власний розсуд поза межами місця служби та ухиляючись від військової служби до цього часу.
Після виявлення відсутності ОСОБА_4 за місцем проходження служби встановити її місцезнаходження не вдалось, при цьому перешкод для прибуття до військової частини остання не мала.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.408 КК України.
З даного приводу 13.04.2015 року було розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.
На теперішній час місце перебування ОСОБА_4 не встановлено.
13 жовтня 2015 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 408 КК України.
13 жовтня 2015 року у зв`язку із неможливістю встановити місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_4 останню оголошено у розшук.
На підставі викладеного, просить слідчого суддю застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий та прокурор, кожен в окремості, в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомили. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від них до суду не надходило.

Частиною ч. 1 ст. 135 КПК України визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

З матеріалів справи вбачається, що слідчий та прокурор належним чином повідомлялися про розгляд справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про судоустрій і статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності слідчого та прокурора не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали додані до клопотання, приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 29 травня 2019 року Прокурор військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу, по кримінальному провадженню № 0000342, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2015 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 29 травня 2019 року дозволено затримання підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000342, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2015 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України. Виконання ухвали про здійснення приводу доручено органу, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження. Строк дії ухвали встановлено до 16 грудня 2019 року.

Станом на 20 грудня 2019 року ОСОБА_4 не затримано, місце його перебування не встановлене.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Прокурор, слідчий не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю слідчого, підозрюваної, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваної, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваної, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до листа № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до кримінального процесуального кодексу України» слідчий суддя, суд наділений правом розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваної, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, буде доведено, що такого підозрюваної, обвинуваченого оголошено у міжнародний розшук (ч. 6 ст. 193 КПК). Обов`язок доведення факту перебування підозрюваної, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, слідчого, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо).

Ухвалу слідчого судді, суду про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваної, обвинуваченого має бути виконано у строк, встановлений у цій ухвалі. Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії (ч. 1 ст. 408 КПК). У зв`язку з цим клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміну іншого запобіжного заходу на тримання під вартою слідчий суддя залишає без розгляду.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2019 року не затримано та не доставлено до суду для розгляду клопотання стосовно обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя позбавлений законних підстав застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із чим, вважає за необхідне клопотання слідчого залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000342, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2015 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

20.12.2019