н/п 1-кп/766/1670/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , в судовому засіданні у приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області по об`єднаному кримінальному провадженню, яке внесене до ЄРДР за №0001787, №0001938, №0001274 та №0000113 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , до якого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає 02.02.2019 року.

В ході розгляду відповідно до ч.3 ст.331 КПК України питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, прокурор заявив клопотання про необхідність продовження, мотивуючи тим, що заявлені ризики, які стали підставою для тримання під вартою, не зменшилися, а також тяжкістю кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються.

Обвинувачений та його захисник заперечили щодо продовження строку тримання під вартою та просили застосувати домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд може визнати недоцільним продовження цього строку, тільки якщо на час розгляду цього питання, відпали зазначені у ч.3 ст.199 КПК України обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд вважає, так як судове провадження триває, відкладається з об`єктивних причин, є необхідність в дослідженні обставин по справі, в той же час, ризики, які стали підставою для взяття під варту, на даний час не зменшилися, зокрема, існують ризики того, що у випадку звільнення обвинуваченого з під варти він може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що він офіційно не працював, обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років, а обставини його соціальних зв`язків не є настільки міцними та значними, що з урахуванням тяжкості обвинувачення, стримували би його від намірів переховатися від суду, впевнено гарантували б його належну процесуальну поведінку та виключали б можливість настання зазначених ризиків.

З огляду на наведене, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає його особі, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду, та не знаходить підстав для його зміни на менш суворий, тому клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає, та з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечення виконання ними процесуальних рішень, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою в межах строків визначеного законом.

Керуючись ст.ст.199, 331, 369 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити до 17 травня 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1