Справа № 750/8501/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/116/20
Категорія - ч. 2 ст. 121 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001796 від 22 березня 2019 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2019 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 40 831, 90 гривень процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 22 березня 2019 року близько 02 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у кв. АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_9 спільно вживали алкогольні напої та між ними на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, обумовлених взаємними образами, виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 , діючи з помсти, через особисту образу, з метою умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, умисно завдав потерпілому руками та ногами не менше десяти ударів в область грудей, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки: синець в грудино-ключичній ділянці, множинні синці по передній поверхні грудей, 5 синців в правій підключичній ділянці, множинні переломи ребер з утворенням крововиливів в ділянках переломів, розрив пристінкової плеври; гемоторакс зліва, крововилив в корені легень зліва, крововиливи в перикард, крововиливи в правий купол діафрагми, які в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та від яких ОСОБА_9 помер через масивну крововтрату та травматичний шок, викликані закритою травмою грудної клітки з множинними переломами ребер.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду змінити. Її підзахисному ОСОБА_6 пом`якшити покарання шляхом застосування ст. 69 КК України, мотивуючи тим, що він повністю визнав свою провину та розкаявся, добровільно з`явився до правоохоронних органів та написав зізнання у злочині.

На думку апелянта, суд безпідставно послався на показання свідка ОСОБА_11 , які вона надавала під час слідчого експерименту, оскільки свідок не допитувалась у судовому засіданні і суд не мав приймати її показання до уваги під час ухвалення рішення у кримінальному провадженні.

Просить прийняти до уваги, що ОСОБА_6 завдав ударів потерпілому ОСОБА_9 через те, що останній висловлювався образливо у бік ОСОБА_11 та його самого. Він не зміг стримати свої емоції через розлади психічної діяльності і допускає, що може не контролювати себе.

Її підзахисний розкаявся у вчиненому, переоцінив своє життя та критично ставиться до свого вчинку, що вказує про його намагання стати на шлях виправлення, у чому йому допоможуть його батьки, які є добропорядними громадянами та намагатимуться утримати сина від подальшої протиправної поведінки.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги про пом`якшення покарання, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , що спричинили смерть потерпілого, в апеляційній скарзі не оспорюються, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, яким суд надав вірну оцінку.

Посилання захисника про недопустимість показань свідка ОСОБА_11 , одержаних під час слідчого експерименту, яка не допитувалась судом першої інстанції, є безпідставними.

Суд у вироку послався на фактичні данні, одержані під час слідчого експерименту від 23.03.2019 за участю свідка ОСОБА_11 , яка на місці події розповіла та показала про обставини 21.03.2019. А саме, через що виник конфлікт, як обвинувачений ОСОБА_6 завдавав ударів металевою палкою потерпілому ОСОБА_9 , тіло якого вона виявила наступного дня.

Слідчий експеримент проводиться відповідно до ст. 240 КПК України, з метою уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження і не є рівнозначним з показаннями свідка, наданими під час досудового розслідування.

Призначаючи покарання, згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Санкція ч.2 ст. 121 КК України передбачає покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

В силу ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті.

Щире каяття передбачає визнання особою факту вчинення злочину, дійсне відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Вказуючи на наявність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, захисник залишила поза увагою ту обставину, що ОСОБА_6 не погоджується з тією кількістю ударів, нанесених потерпілому, які встановлені висновком судово-медичної експертизи, що спростовує твердження захисту про щирість каяття.

Позиція сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не очікував, що від його дій настануть такі наслідки, а тому і не викликав швидкої допомоги, не знижує ступеня тяжкості вчиненого злочину та суспільної небезпечності винного.

Завдаючи значну кількість ударів по голові та грудній клітці потерпілого, обвинувачений повинен був усвідомлювати настання негативних наслідків від своїх дій.

Твердження захисника про те, що виправленню ОСОБА_6 сприятимуть його батьки, не можуть бути прийнятті до уваги з тих підстав, що ОСОБА_6 є повнолітнім, раніше притягувався як до кримінальної, так і до адміністративної відповідальності. На час вчинення злочину проживав у потерпілого ОСОБА_9 , з яким зловживали алкогольними напоями, що свідчить про відсутність будь-якого батьківського впливу на обвинуваченого та викликає сумнів у тому, що такий позитивний вплив можливий у майбутньому.

Отже, за відсутності пом`якшуючих обставин, з урахуванням наявності двох обтяжуючих обставин вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, даних, що характеризують обвинуваченого як посередню особистість, суд першої інстанції обрав покарання у мінімальних межах, передбачених санкцією статті.

Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14