Справа № 496/4722/18
Провадження № 1-кп/496/75/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
цивільного позивача ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області угоду про примирення від 15 серпня 2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 22 лютого 2018 року за обвинувачення ОСОБА_8 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
На розгляді Біляївського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального Кодексу України.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження на розгляд суду надійшла угода про примирення, укладена 15 серпня 2018 року між потерпілим ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 22 лютого 2018 року.
Обвинувачений та потерпілий підтвердили суду, що умов угоди про примирення між ними досягнуто добровільно, узгоджено покарання та суму відшкодування матеріальної та моральної шкоди, також підтвердили суду, що їм зрозумілі наслідки укладення такої угоди, що передбачені ст. 473 КПК України.
Захисник та представник потерпілого не заперечували щодо умов угоди.
Прокурор у судовому засіданні заперечував, щодо затвердження вищевказаної угоди, так як остання суперечить нормам законодавства.
Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши надані суду матеріали кримінального провадження, угоду про примирення, укладену між обвинуваченим та потерпілим, суд вважає, що угода про примирення не підлягає затвердженню, а кримінальне провадження підлягає судовому розгляду у загальному порядку, з наступних підстав.
Так, Главою 35 КПК України передбачено порядок здійснення кримінального провадження на підставі угод.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Частинами 1-3 ст. 475 КПК України встановлено, що якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті. Мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався. У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.
Згідно п. 4 умов угоди, сторони не узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , тобто зазначили покарання у вигляді штрафу без призначення додаткового покарання, взагалі не мотивуючи таку позицію. Таким чином, узгодження покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , не відповідає санкції частини статті Особливої частини КК України, а саме санкції ч.1 ст.286 КК України, де крім штрафу призначається також покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Вищевикладене судом, узгоджується із правовою позицією Верховного суду викладеною у постанові Верховного Суду України від 31 березня 2016 року (справа №5-27 кс 16) згідно з якою що при визначенні того, чи можна укладати угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо злочинів невеликої тяжкості ( ч.1 ст. 286 КК України), суд має керуватись не тільки формальними вимогами статей 486,489,474 КПК України щодо видів угод про примирення і класифікацію злочинів, щодо яких такі угоди можуть укладатися, а й чітко дотримуватися їх засадничих принципів.
Верховний Суд зазначив, що угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.
Відповідно до п.12 Постанови ПВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року N 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» - сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи: - положення пунктів 1 - 2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК.
Враховуючи відсутність в угоді про примирення узгодження покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , з урахуванням положень Загальної та Особливої частини КК України, суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні даної угоди.
У разі відмови в затвердженні угоди відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України, судове провадження продовжуються у загальному порядку. Ч.8 ст.474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
За таких обставин, затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим є неприпустимим, та таким, що суперечить основним положенням кримінального провадження на підставі угод, а тому в її затвердженні слід відмовити.
Керуючись ст.ст.468-474 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у затвердженні угоди про примирення, від 15 серпня 2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 22 лютого 2018 року за обвинувачення ОСОБА_8 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального Кодексу України.
Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України продовжити у загальному порядку.
Ухвала набирає законної сили із моменту її винесення і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1