Дата документу 30.04.2020 Справа № 937/1590/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/1590/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1027/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Мелітопольського міськрайонного суду м.Запоріжжя від 24 березня 2020 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Якимівка Якимівського району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10 лютого 2006 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

11 квітня 2007 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.186 КК України до 3 років позбавлення волі;

23 листопада 2007 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

17 січня 2011 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 КК України до 5 років позбавлення волі та штрафу 900 грн, згідно ст.75 КК України від покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України; 20 березня 2013 року іспитовий строк скасовано та направлено до місць позбавлення волі строком на 5 років, 15 липня 2016 року звільнений за відбуттям покарання;

23 червня 2011 року Якимівським районним судом Запорізької області штраф у розмірі 900 грн, призначений вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2011 року, замінено на 240 годин громадських робіт;

25 вересня 2019 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1360 гривень,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,
обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 березня 2020 року, якою клопотання прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 23 травня 2020 року включно, обвинуваченому ОСОБА_6 задоволене.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, та тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що прокурор у судовому засіданні, як на підставу для продовження відносно нього запобіжного заходу, посилається на наявність у нього судимостей, які не зняті та не погашені, відсутність офіційного місця роботи.
Разом з тим, обвинувачений зазначає про те, що він має міцні соціальні зв`язки, проживає з батьками, які є пенсіонерами, виховує малолітню дитину. Будівельна бригада, в якій він працює, готова взяти його на поруки. Потерпілий не має до нього претензій матеріального чи морального характеру, вину він визнає, розкаюється.

Згідно з ухвалою суду, в проваджені Мелітопольського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження №0000319 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.
В підготовче судове засідання з`явились прокурор ОСОБА_7 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 .
Також в підготовче судове засідання доставлений обвинувачений ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, претензій матеріального та морального характеру не має.
Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 січня 2020 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 28 березня 2020 року.
Під час проведення підготовчого судового засідання прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого строком на 60 днів, оскільки не вбачає підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу на більш м`який. Прокурор в обґрунтування клопотання зазначила, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до шести років. Раніше він судимий за вчинення тяжких злочинів, відбував покарання у виді позбавлення волі, судимість не погашена, не працевлаштований. Тому, перебуваючи на свободі, з урахуванням характеристики його особи, усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинений злочин, може залишити місце свого проживання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою наживи. 29 січня 2020 року о 03 годині 40 хвилин ОСОБА_6 затримано на підставі ч.3 ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Тому, на думку прокурора, існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризики того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. При обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатись з постійного місця проживання. Враховуючи те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, повторно скоїв новий умисний корисливий злочин, існує ризик того, що він з метою уникнення покарання за вчинений злочин може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому обрання відносно нього вказаних вище запобіжних заходів неможливе. Особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, відсутні, а відсутність таких осіб унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. Обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, тому не має постійного джерела доходів, отже обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави неможливе.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою та просив застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що згідно із характеристикою, наданою квартальною, ОСОБА_6 мешкає разом з батьками, які є пенсіонерами, а також з дитиною, працював, але не офіційно, алкогольними напоями не зловживав, сусіди характеризують його позитивно. Також захисник обвинуваченого зазначив, що є клопотання від будівельної бригади, з якою працював ОСОБА_6 , згідно з якою, вони зобов`язуються взяти на поруки обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив суд обрати відносно нього інший запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого і наполягала на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).
Як свідчать матеріали провадження, клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , доводи його захисника, думка прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.
Так, із наданих матеріалів контрольного провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке є тяжким злочином.
Докази сторін будуть перевірятися та оцінюватися судом першої інстанції у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства.
Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, не зменшилися та існують на даний час, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, докази ще не досліджувалися. Обвинувачений ОСОБА_6 працевлаштований, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, проте, раніше неодноразово судимий за умисні, в тому числі і корисливі злочини, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності.
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про існування вищевказаних ризиків і про те, що інші більш м`які запобіжні заходи, з огляду на фактичні обставини правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , суворість можливого покарання та особу обвинуваченого, можуть не забезпечити запобігання цих ризиків.
Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, були перевірені судом першої інстанції та спростовані в оскаржуваній ухвалі.
Те, що обвинувачений проживає разом з батьками-пенсіонерами, виховує дитину, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не зменшують встановлених ризиків, з огляду на фактичні обставини провадження і особу обвинуваченого.
Твердження апелянта про відсутність претензій матеріального та морального характеру у потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого також не зменшують встановлених ризиків, як і наявність письмового клопотання будівельної бригади (на яке посилається апелянт), щодо взяття обвинуваченого ОСОБА_6 на поруки.
Дані про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.
Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2020 року, якою клопотання прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 23 травня 2020 року включно, обвинуваченому ОСОБА_6 задоволене, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4