У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження №0002076

за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гонтівка Могилів-Подільського району Вінницької області, працюючого на посаді директора ТОВ «Одесоптторг», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_6 ( в режимі відео конференції з приміщення

захисник ОСОБА_7 Приморського районного суду м. Одеси)

Короткий зміст рішення слідчого судді.

У задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що відмовляючи в застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею фактично наведено єдиний мотив такого рішення, а саме - ненадання слідчому судді доказів вручення повідомлення про підозру. Проте, судом не взято до уваги жодного доказу на підтвердження такого вручення.

Вказує, що 01.04.2020, на виконання вимог ст. ст. 136, 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру, під відеозапис, вручено ОСОБА_6 та його захиснику ОСОБА_7 , але останні ознайомились з процесуальним документом, та відмовились від підпису про його отримання. Після чого ОСОБА_6 разом з захисником були повідомленні прокурором про направлення у цей же день письмового повідомлення про підозру поштою за адресою проживання ОСОБА_6 .

Наступного дня, тобто 02.04.2020 ОСОБА_6 разом з захисником з`явився для проведення допиту та отримав пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, про що свідчить протокол його допиту в якості підозрюваного. Під час допиту ОСОБА_6 , зокрема, зазначив, що винним себе не визнає та вважає повідомлення про підозру безпідставним. Після проведення допиту ОСОБА_6 та його захисник отримали клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з додатками.

Тому, на думку апелянта, існують всі підстави вважати, що ОСОБА_6 набув статус підозрюваного у кримінальному провадженні та свідчить про обізнаність у цьому як ОСОБА_6 , так і його захисника, оскільки лише відмова від підпису у отриманні процесуального документу не може бути підставою для визнання процесуальної дії такої, що не відбулась.

Крім того, вважає, що при розгляді клопотання суд не взяв до уваги вагомість існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може впливати на свідків шляхом погроз та підкупу, з метою уникнення покарання за вчинення злочину може переховуватися від органу досудового розслідування, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки до цього часу у кримінальному провадженні залишаються не проведені численні слідчі дії, участь у проведенні яких підозрюваного, є необхідною.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Як слідує з клопотання прокурора, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, відомості про які 11.12.2016 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002076.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.03.2019, 27.03.2019 та 03.04.2019, згідно актів приймання-передачі, прокуратурою Одеської області передано на відповідальне зберігання директору ТОВ «Укрхліббуд1» - ОСОБА_8 тимчасово вилучене майно, яке було розвантажено на складських приміщеннях ТОВ «Укрхліббуд1», розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Балтська дорога, 55. Після отримання зазначеного товару на відповідальне зберігання, у ОСОБА_8 виник умисел на заволодіння вказаним майном шляхом його вивезення з території складу та подальшої розтрати.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 вступивши у змову з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими слідством особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, під прикриттям співробітників правоохоронних органів запропонували їм заволодіти ввіреним майном, шляхом його переміщення в інше місце, з метою подальшої реалізації на що останні погодились. В подальшому, 11.04.2019 приблизно о 23:16, ОСОБА_8 забезпечив невстановленим слідством особам, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, безперешкодний доступ до складських приміщень ТОВ «Укрхліббуд1» за адресою: м. Одеса, вул. Балтська дорога 55, які за допомогою вантажної техніки вивезли зі складу більшу частину ввіреного ОСОБА_8 майна.

ОСОБА_6 уклав з власником приміщень ТОВ «Бізнес град» договір оренди нежитлового приміщення від 12.04.2019. У цей же день, приблизно о 17:59, вантажні автомобілі прибули до складів, які орендували ОСОБА_6 та ОСОБА_9 та за їх вказівками і під їх контролем розвантажили вивезений зі складів ТОВ «Укрхліббуд1» товар в приміщення складів № 4 та № 15 за адресою: вул. Аеропортівська, 8.

За результатами санкціонованого обшуку у складських приміщеннях за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 8, слідчими прокуратури Одеської області частково відшукано та вилучено предмет вчинення злочину - раніше вивезений зі складу ТОВ «Укрхліббуд1» вантаж, на загальну суму 4 345 898 грн, що відповідно до примітки до ст. 185 КК України, в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у пособництві у привласненні чужого майна в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

У клопотанні слідчого ставиться питання про обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не надано належних та достатніх доказів набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні на момент звернення 03.04.2020 із клопотанням про застосування останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що унеможливлює застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_6 та захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 неможливе, оскільки на момент звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням, прокурором не надано належних та достатніх доказів вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 , тобто набуття ним статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на безпідставність цих висновків не є слушними, оскільки слідчий суддя належним чином мотивував прийняте рішення, яке відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 278 КПК України, передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як передбачено ч.2 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у випадку обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів.

Відповідно до ч.3 ст.111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Статтею 135 КПК України передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, згідно якого, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в тому числі шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком.

Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом, відповідно ст. 136 КПК України, є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Ці вимоги закону враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Під час судового розгляду прокурором надано лише доказ направлення поштовим зв`язком повідомлення про підозру ОСОБА_6 , але даних про його вручення останньому не надано як під час розгляду клопотання слідчим суддею, так і під час апеляційного розгляду.

Як вірно зазначив слідчий суддя, сам лише факт направлення поштою повідомлення про підозру не є доказом її вручення, оскільки таке вручення повинно бути належним чином підтверджено, як передбачено ст. 136 КПК України.

Наданий до апеляційного суду відеозапис не підтверджує доводів апелянта. Як свідчить цей відеозапис, 01.04.2020 у службовому кабінеті перебували ОСОБА_6 та захисник, які з`явилися за викликом для допиту. Прокурор заявив про складення ним підозри, яку ОСОБА_6 та захисник відмовилися отримати, посилаючись, що були викликані для проведення іншої слідчої дії.

В свою чергу, прокурор акт про відмову ОСОБА_6 від отримання повідомлення про підозру не склав. Окрім того, не був здійснений відеозапис при проведенні слідчої дії, про його проведення ОСОБА_6 та захисник не повідомлялися. Наданий запис відтворює перебіг подій, які відбувалися у службовому кабінеті протягом робочого часу, а, отже, не є доказом на підтвердження певної процесуальної дії.

За такого є вірним висновок слідчого судді, що прокурором не надано належних та достатніх доказів набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні на момент звернення 03.04.2020 року із клопотанням про застосування останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначене унеможливлює застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Таким чином, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість ухвали не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду. Тому суд не вбачає підстав для скасування ухвали, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 ч.3, 422, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2020 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3