Дата документу 01.04.2020 Справа № 937/8891/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/820/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/8891/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відео конференції, матеріали провадження за клопотанням

ОСОБА_6 про поновлення процесуального строку в рамках розгляду його клопотання про перегляд за виключними обставинами вироку апеляційного суду Запорізької області від 25.03.2004 та ухвали Верховного суду України від 23.12.2004 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 лютого 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вказує на своє незгоду з ухвалою суду.

Зауважує, що порушено його право на захист, він не знає хто із суддів суду першої інстанції відкрив провадження за виключними обставинами. Жодних судових рішень з цього приводу він не отримував. Окрім цього, його не повідомили про дату судового засідання, вже на відео конференції він дізнався, що у нього є адвокат. Права, як учаснику судового засідання йому не роз`яснили, зустріч з його захисником до початку судового засідання не надали, право користуватися рідною мовою не довели. Ні про час ні про умови чи відео конференції чи етапування його не повідомляли. Підкреслює, що не надання можливості вільного, безперешкодного та конфіденційного спілкування з захисником до початку судового розгляду справи є істотним порушенням права на захисті як наслідок порушенням більш глобального права на справедливий судовий розгляд. Після закінчення процесу суд порушив також його право на захист формально позбавивши його права на апеляційне оскарження судового рішення, зазначивши семиденний строк на оскарження з дня оголошення рішення.

Судом першої інстанції також допущені інші порушення вимог законодавства: а саме свідоме базування рішення суду на неправдивих доводах. Так, з оскаржуваного рішення від 03.02.2020 року вбачається, що при розгляді його касаційної скарги Верховним судом України приймав участь захисник ОСОБА_9 , але в ухвалі Верховного Суду України від 23.12.2004 року чітко, однозначно вказано, що, окрім суддів Верховного Суду України, прокурора та засудженого ОСОБА_6 більш нікого не було, ніякого захисника.

Крім того, Мелітопольський міськрайонний суд знав, що він перебуває під вартою, однак в резолютивній частині вищевказаного рішення вказав, що судове рішення може бути оскаржено протягом 7 днів з дня оголошення, при цьому суд порушив його право на захист, оскільки він має право на оскарження з моменту вручення йому копії судового рішення.

Просить скасувати ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.02.2020 року, як незаконну. Спрямувати справу на новий розгляд нової до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника та засудженого, які просили апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, який просив судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 лютого 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд за виключними обставинами вироку апеляційного суду Запорізької області від 25.03.2004 та ухвали Верховного суду України від 23.12.2004 відмовлено. Повернуто ОСОБА_6 його заяву про перегляд за виключними обставинами вироку апеляційного суду Запорізької області від 25.03.2004 та ухвали Верховного суду України від 23.12.2004 з усіма доданими до неї матеріалами.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_6 , який відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.п.1,2,6,12, 187 ч.4, 304 КК України за вироком апеляційного суду Запорізької області від 25.03.2004, який відповідно до ухвали Верховного Суду України від 23.12.2004 залишено без змін, звернувся до суду з заявою, в якій просить привести вказані судові рішення до вимог чинного законодавства та скасувати їх за виключними обставинами, посилаючись на те, що в ході досудового розслідування було порушено його право на захист, він не був забезпечений захисником в день затримання.
До заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами ОСОБА_6 подав клопотання про поновлення строку подання заяви, посилаючись на те, що відповідно до норм ст. 400-7 КПК України 1960 року він не мав права звертатися до суду з проханням про перегляд судового рішення за виключними обставинами, а зміни, які надали йому право на звернення до суду з відповідними проханнями, були внесені до КПК України 2012 року лише наприкінці 2017 року.
Відмовляючи в задоволенні клопотання суд першої інстанції вказав, що у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_6 не навів належних та переконливих доводів щодо поважності причин пропуску строку на подання заяв про перегляд вироку апеляційного суду Запорізької області та ухвали Верховного Суду України за виключними обставинами, та підстави для поновлення цього строку відсутні, а тому його заяву слід повернути, оскільки заява подана після закінчення строку встановленого ч. 5 ст. 461 КПК України і підстави для його поновлення відсутні.
За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК України, виключними обставинами визнаються встановлення вини судді у вчиненні злочину або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Згідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами може бути подано з підстави, передбаченої пунктом 3 частини третьої статті 459 цього Кодексу, - протягом тридцяти днів із дня, коли вирок у кримінальному провадженні набрав законної сили. У разі неможливості ухвалення вироку суду заяву може бути подано протягом тридцяти днів із дня встановлення відповідною ухвалою або постановою суду обставин, передбачених пунктом 3 частини третьої статті 459 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу. Копія ухвали невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами й усіма доданими до неї матеріалами.
З огляду на п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, якщо касаційна скарга (в даному випадку заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами) подана після закінчення встановленого законом і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення, підлягає поверненню особі, що її подала.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, і були пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнювали можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Правило дотримання процесуального строку для подання заяви має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечувати, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного строку, не змушуючи заінтересованих осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому, це правило надає сторонам (заявникам) у справі достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити свою правову позицію.
Проте подана ОСОБА_6 заява про перегляд за виключними обставинами судового рішення, що набрало законної сили, з клопотанням про поновлення процесуального строку, не містить обґрунтованих підстав для цього.
В клопотанні про поновлення процесуального строку засуджений ОСОБА_6 посилається про порушення його права на захист під час розгляду справи у касаційному порядку в якому він приймав участь, однак останній не приводить поважних причин, які унеможливлювали чи ускладнювали можливість йому своєчасно звернутися до суду у визначений законом строк.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_6 копію ухвали Верховного Суду України від 23.12.2004 року отримав 17.03.2005 року.
При оцінки доказів, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх ( 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зокрема про те, що:

- в судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник не навели жодного доводу, щодо поважності пропуску строку на подачу заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами;

- процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому, виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк;
- однак, заява ОСОБА_6 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами не містить поважних причин пропуску процесуального строку та достатніх підстав для його поновлення. Засуджений не навів жодного доказу існування підстав поважності пропуску строку, передбаченого ч. 5 ст. 461 КПК України, а тому, суд вважає, що вказана заява є необґрунтованою, не доведеною жодним належним та допустимим доказом;
- у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_6 не навів належних та переконливих доводів щодо поважності причин пропуску строку на подання заяв про перегляд вироку апеляційного суду Запорізької області та ухвали Верховного Суду України за виключними обставинами, та підстави для поновлення цього строку відсутні, а тому його заяву слід повернути, оскільки заява подана після закінчення строку встановленого ч. 5 ст. 461 КПК України і підстави для його поновлення відсутні.

Інших переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які ОСОБА_6 не мав об`єктивної можливості звернутися із такою заявою, в апеляційній скарзі не наведено, і вказаний висновок узгоджується з позицією, висловленою в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 грудня 2018 року в провадженні № 13-69зво18 (справа 1-2/1999).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції також допустив істотне порушення вимог КПК України, зокрема, йому не було відомо хто із суддів суду першої інстанції відкрив провадження за виключними обставинами, жодних судових рішень з цього приводу він не отримував, його не повідомили про дату судового засідання, вже на відеоконференції він дізнався, що у нього є адвокат, права, як учаснику судового засідання йому не роз`яснили, зустріч з його захисником до початку судового засідання не надали, право користуватися рідною мовою не довели, ні про час ні про умови чи відео конференції чи етапування його не повідомляли, не надали можливості вільного, безперешкодного та конфіденційного спілкування з захисником до початку судового розгляду справи, після закінчення процесу суд порушив його право на захист формально позбавивши його права на апеляційне оскарження судового рішення, зазначивши семиденний строк на оскарження з дня оголошення рішення, є також безпідставними, оскільки стадії відкриття кримінального провадження заяви про перегляд вироку за виключними обставинами, не було.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не виявив об`єктивних підстав для поновлення засудженому ОСОБА_6 процесуального строку на подання заяви про перегляд судового рішення щодо нього за виключними обставинами, у зв`язку з чим, апеляційна скарга засудженого підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 459, 461, 464 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 лютого 2020 року, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд за виключними обставинами вироку апеляційного суду Запорізької області від 25.03.2004 та ухвали Верховного суду України від 23.12.2004 відмовлено та повернуто ОСОБА_6 його заяву про перегляд за виключними обставинами вироку апеляційного суду Запорізької області від 25.03.2004 та ухвали Верховного суду України від 23.12.2004 з усіма доданими до неї матеріалами, без зміни.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді: