Справа № 466/8010/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1477/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
представника Личаківської ВК №30: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2019 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою задоволено спільне клопотання Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та Спостережної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2017 р. більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 1 рік 11 місяців і 10 днів.

Вказане судове рішення обґрунтоване тим, що засуджений відбув встановлену законом частину покарання і став на шлях виправлення, взявши до уваги відсутність у ОСОБА_7 дисциплінарних стягнень, наявність застосованого одного заохочення за активну участь у роботах по обслуговуванню обладнання котельні, а також його належну поведінку і сумлінне відношення до праці як такого, що впродовж2017-2018 р.р. працював в цеху №2 дільниці виготовлення електромереж та з січня по липень 2019 р. оператором котельні установи виконання покарань.

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, як в місцевому суді, так і в поданій апеляційній скарзі проти заміни засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким заперечив, наполягаючи на відсутності підстав для такої заміни. Апелянт зазначає, що при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким має значення не лише факт відбуття обов`язкової частини покарання, який в даному випадку не оспорюється, але й доведення свого виправлення в установі за весь період відбування покарання. У своїй апеляційній скарзі прокурор наголошує на тому, що суд першої інстанції неповною мірою дослідив дані про особу засудженого ОСОБА_7 , зокрема, не врахував, що останньому 13 грудня 2018 р. адміністративною комісією виправної колонії було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.ст.100, 101 КВК України як такому, який не стає на шлях виправлення. При цьому, за час відбування покарання ОСОБА_7 мав лише два заохочення, які отримав 05 липня 2019 р. та 09 жовтня 2019 р., тобто безпосередньо перед розглядом матеріалів особової справи засудженого щодо можливої заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким та розгляду справи у суді, адже пільгова норма, якою це передбачено, могла бути застосована до засудженого з 23 серпня 2019 р., а справа перебуває на розгляді в суді з 02 жовтня 2019 р. Таким чином, на думку прокурора, наявність вказаних двох заохочень не дає переконання в тому, що засуджений став на шлях виправлення. Більше того, апелянт звертає увагу на те, що засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти приватної власності, неодноразово вчиняв нові злочини під час іспитового строку, втретє відбуває покарання у місцях позбавлення волі, у 2014 р. йому замінялась невідбута частина покарання більш м`яким, однак, ОСОБА_7 належних для себе висновків не зробив і знову вчинив нові злочині, за що був засуджений. У зв`язку з цим прокурор вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, а тому, просить її скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні спільного подання виправної колонії та спостережної комісії про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги та аргументи засудженого на підтримання висновків оскаржуваної ухвали, думку представника установи виконання покарань, вивчивши матеріали судової справи, оглянувши особову справу засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно із ч.3 цієї статті Кодексу заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

При цьому, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим певної частини строку покарання, визначеної в ч.4 ст.82 КК України.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 р. « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі постанова Пленуму ВСУ) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України).

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання (п. 17 постанови Пленуму ВСУ).

При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 ст. 81, ч. 4 ст. 82 та ч. 3 ст. 107 КК (пункт 5 постанови Пленуму ВСУ).

Як вбачається зі змісту клопотання, характеристики та довідки про заохочення та стягнення, поданих в суд з місця відбування покарання, ОСОБА_7 з часу прибуття (12.07.2017 р.) до ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Засуджений працевлаштований на виробництві установи: з серпня 2017 р. до грудня 2018 р. у цеху №2 (дільниця виготовлення електромереж), з січня до липня 2019 р. оператором котельні установи, з серпня 2019 р. по даний час у цеху №2 (дільниця виготовлення електромереж). До роботи відноситься добросовісно, достроково погасив борг за постановою про звернення стягнення на доходи боржника в сумі 4614 грн. 91 коп. Приймає активну участь у суспільно-корисній праці щодо благоустрою установи, є учасником програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт». За активну трудову участь і сумлінне ставлення до праці двічі заохочувався подяками начальника установи (а.с. 13).

Представник установи виконання покарань ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердила, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, вину у скоєному визнав, адекватно реагує на заходи виховного та профілактичного характеру, робить для себе правильні висновки з кримінального минулого, в роботі відповідальний, на час внесення клопотання відбув половину покарання, призначеного йому за вироком суду.

З урахуванням наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_7 може бути замінена невідбута частина покарання більш м`яким. Місцевий суд на виконання вимог чинного законодавства повно і всебічно дослідив дані про особу засудженого, його ставлення до скоєного, праці в установі, дотримання вимог режиму і зроблені в оскаржуваній ухвалі суду висновки щодо цього підтвердилися в ході розгляду справи апеляційним судом. На переконання колегії суддів, встановленого достатньо для застосування до ОСОБА_7 заохочувальної норми, передбаченої ст.82 КК України.

Водночас слід визнати неспроможними доводи прокурора про наявність в обвинуваченого попередніх судимостей, повторне вчинення ним злочинів, як обставин, що перешкоджають застосуванню ст.82 КК України, адже кримінальний закон не пов`язує можливість заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким із наявністю чи відсутністю таких обставин.

А тому, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону, її висновки узгоджуються з положеннями КПК України. Підстави для її скасування відсутні, як і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, яку слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2019 р., якою засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4