Справа № 201/1581/20
Провадження № 1-кс/201/696/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження №0000257, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що ухвалою слідчого судді від 17 грудня 2019 року надано дозвіл на відшукування і вилучення вогнепальної зброї, мобільних телефонів та сім-карт. Проте під час проведення обшуку 23 грудня 2019 року слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 у ОСОБА_4 в ході обшуку автотранспортного засобу було вилучено водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки на вилучене водійське посвідчення ухвалою слідчого судді, на підставі якої був проведений обшук, не надавався дозвіл на його відшукування і вилучення, арешту на посвідчення також не було накладено, ОСОБА_4 просив зобов`язати уповноважену особу Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути йому водійське посвідчення, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було вилучене під час обшуку 23 грудня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року у справі № 201/13815/19 в автомобілі Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_1 .

Від представника адвоката ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд даної справи без його участі, скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні.

Представник Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника та представника Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.

Так, встановлено, що 23 грудня 2019 року слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді від 17 грудня 2019 року у справі № 201/13815/19 був проведений обшук в автомобілі Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_1 , в ході якого було вилучене водійське посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді від 17 грудня 2019 року у справі № 201/13815/19 надано слідчому Соборного ВП ДВП ГУНП Дніпропетровської області ОСОБА_5 дозвіл на проведення обшуку автомобіля Daewoo Lanos, державний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , право керуванням яким має ОСОБА_6 , з метою відшукання та вилучення: вогнепальної зброї; мобільних телефонів та сім-карт.

Статтею 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, подані заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 ст. 167 КПК України містить перелік майна, яке може бути тимчасово вилученим. До такого майна законодавець зокрема відніс речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з приписом ч.2 ст.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За правилами ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

Однак, навіть при наявності ознак, зазначених у ст. 98 КПК України, які дають підстави вважати тимчасово вилучене майно речовим доказом, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України вказане майно повинно бути якнайшвидше повернуте володільцю, а підставою для збереження вказаного майна в органі досудового слідства може бути лише ухвала слідчого судді, винесена за результатами розгляду клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів або про арешт майна.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права. У даній справі слідчий суддя приходить до висновку про відсутність законних підстав для подальшого утримання слідчим вилученого у ОСОБА_4 під час обшуку 23 грудня 2019 року водійського посвідчення, що тягне за собою необхідність повернення цього майна його власнику, оскільки це майно відносяться до тимчасово вилученого майна через відсутність доказів накладення на нього арешту.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що подальше утримання слідчим майна заявника може спричинити неправомірне втручання держави в мирне володіння майном скаржника, що буде порушенням ст.1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим, тому дана скарга в частині зобов`язання слідчого повернути заяву вилучене майно є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 303-307 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження №0000257 задовольнити.

Зобов`язати слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, яким здійснюється проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000257 від 29 січня 2019 року, повернути ОСОБА_4 водійське посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було вилучене під час обшуку 23 грудня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року у справі № 201/13815/19 в автомобілі Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_1 ..

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1