КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000136 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Таращанського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року, яким
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ківшовата Таращанського р-ну, Київської обл., який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим в тому, що 10 березня 2018 близько 12.15 год. прибув до будинку за місцем проживання ОСОБА_10 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_5 разом із ОСОБА_10 стали вживати алкогольні напої. Під час розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ліг відпочивати в одній із кімнат свого будинку. У ОСОБА_5 після цього раптово виник умисел на повторне вчинення крадіжки чужого майна, а саме куртки та спортивних штанів, що належать ОСОБА_10 , які знаходились у вітальній кімнаті будинку.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 цього ж дня близько 13 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, повторно, користуючись відсутністю власника будинку, підійшов до вішалки у вітальній кімнаті будинку, звідки таємно викрав належні ОСОБА_10 речі, а саме куртку марки «YS» моделі «SIWOERNUO bricht sword L-50» вартістю 475 грн. та спортивні штани марки «adidas» вартістю 333 грн. Після цього з викраденими речами вийшов на вулицю та зник з місця вчинення злочину, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, а саме сховавши його у своєму будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Своїми діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 808 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обрано.
Цим вироком вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи вирок суду в частині встановлених фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, посилається на те, що оскаржуване судове рішення є незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Зокрема, як вказує прокурор, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, належним чином не враховано суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_5 під час вчинення вказаного кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння, що не враховано при призначенні покарання обвинуваченому.
Також. як зазначає апелянт, при призначенні покарання судом не було враховано те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за злочини проти власності.
Таким чином, на думку апелянта, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставно застосовано ст. 75 КК України та призначено ОСОБА_5 покарання, яке за своїм видом та розміром є явно не справедливим через м`якість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вказавши, що протягом часу, який пройшов з моменту вчинення злочину, ОСОБА_5 , працевлаштувався, відшкодував шкоду потерпілому, пройшов реабілітаційний курс, займається волонтерською діяльністю, проживає у цивільному шлюбі, подав заяву на одруження, його цивільна дружина вагітна, дослідивши матеріали кримінального провадження та за клопотанням сторін докази, що характеризують особу обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не оспорювалися і докази відносно них, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин відповідно до ч. 2 ст. 294 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичних обставин кримінального правопорушення, дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом при призначенні ОСОБА_5 покарання не враховані й інші обставини, які впливають на призначене обвинуваченому покарання, та безпідставне застосування судом до обвинуваченого ст. 75 КК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини обтяжують покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Судом також врахований висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого в умовах цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
З огляду на обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, його ставлення до вчиненого, визнання своєї вини, думку потерпілого, суд вважав за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі на 4 роки.

Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому судом враховані й ті обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому не врахував обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказані доводи спростовуються як змістом вироку, так і строком покарання, який призначений обвинуваченому.

При цьому при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, суд врахував конкретні обставини, спосіб та мотиви вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначив обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Призначене ОСОБА_5 покарання у виді 4 років позбавлення волі прокурором не оскаржується, оскільки в прохальній частині апеляційної скарги прокурор просить призначити обвинуваченому таке ж саме покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд першої інстанції, врахувавши всі обставини справи, в т.ч. і дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого, дійшов висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, та застосував до обвинуваченого положення ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, передбаченого ст. 75 КК України, - 2 роки, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року вирок суду щодо ОСОБА_5 залишений без змін, апеляційна скарга прокурора без задоволення (ас. 161-165).

Постановою Верховного Суду від 21 листопада 2019 року касаційна скарга прокурора задоволена, ухвала Київського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року щодо ОСОБА_5 скасована, призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції (ас. 213-215).
Як зазначено у Постанові Верховного Суду, при перегляді провадження в апеляційному порядку апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення і погоджуючись із висновком районного суду про можливість застосування до ОСОБА_5 ст. 75 КК України, не навів мотивів, з яких визнав наведені у скарзі доводи необґрунтованими, а лише формально послався на врахування місцевим судом ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.
Таким чином обставини, на які послалися суди, а саме те, що засуджений повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину в сукупності не дають підстав для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.
За зазначених вище обставин ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
При новому апеляційному розгляді у разі встановлення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину з урахуванням його тяжкості та даних про особу засудженого призначене йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати необґрунтованим.

На виконання постанови Верховного Суду під час апеляційного розгляду за клопотанням сторін досліджені наявні та додатково надані докази, що характеризують особу обвинуваченого.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений підтвердив, що визнав вину у зв`язку з тим, що дійсно скоїв злочин, і розуміє, що повинен понести покарання, на даний час алкогольних напоїв не вживає, працює, відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, має намір утворити сім`ю, подав разом з цивільною дружиною, яка вагітна, заяву до РАГСу, 20 лютого 2020 року у них повинна бути реєстрація шлюбу, здійснює волонтерську діяльність в ГО «Резолюція».
Вказані обвинуваченим обставини підтверджуються довідкою № 14 від 17 лютого 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_5 працює ТОА «Завод «Екорм» на посаді вантажника; довідкою Таращанського РВ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18 січня 2020 року за № 05 про те, що реєстрація шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 призначена на 20 лютого 2020 року; довідкою Рокитнянської ЦРЛ від 14 лютого 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_11 вагітна 6-7 тижнів; актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї, відповідно до якої ОСОБА_5 проживає разом з ОСОБА_11 та її матір`ю у задовільних матеріально-побутових умовах; характеристикою Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області від 14 лютого 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_5 неодружений, проживає разом із співмешканкою та її матір`ю, працює, характер спокійний, врівноважений, в громадських місцях поводить себе добре, веде тверезий спосіб життя, шкідливих звичок не має, скарг від населення до сільради не надходило; довідкою з Таращанського РС філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 12 лютого 2020 року за № 32/33/228-20, відповідно до якої за ас перебування на обліку порушень порядку та умов відбування покарання не допускав, для реєстрації з`являється вчасно, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався; довідкою № 15/2020 ГО «Резолюція», відповідно до якої з 11 червня 2019 року ОСОБА_5 прийнятий до складу волонтерів ГО, де бере активну участь у волонтерській діяльності, спиртних напоїв, наркотичних речовин та тютюнових виробів не вживає, сумісно з соціальним проектом «Україна без наркотиків» 1 листопада 2019 року організував акцію в м. Тараща, спрямовану на профілактику алкоголізму та наркоманії серед населення.
Окрім того, колегія суддів враховує заяву потерпілого від 10 січня 2020 року, який виклав її письмово, та просив не позбавляти волі ОСОБА_5 у зв`язку з його щирим каяттям (ас. 234).

Вказані обставини, а також те, що з часу вчинення злочину пройшло майже два роки та відсутні будь-які дані про вчинення ОСОБА_5 інших злочинів, на думку колегії суддів, свідчать про те, що ОСОБА_5 може бути виправлений без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою уповноваженим органом пробації.

З огляду на встановлені під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, з урахуванням даних про його особу, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин справи, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, не є занадто м`яким або не справедливим для обвинуваченого, та в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а рішення суду про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових злочинів з його боку, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою уповноваженим органом пробації за місцем проживання, та звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України, не суперечить вимогам ст. ст. 75, 76 КК України.

При перевірці законності вироку суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка зібраним доказам, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права.
Виходячи з викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання та постановлення в цій частині свого вироку, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Вирок Таращанського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, - залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3