ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2020 м. Львів

Галицький районний суд міста Львова
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю:
секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005316 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м.Львова, неодруженої, яка має на утриманні неповнолітню дитину, з середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01.12.2019 приблизно о 00 год. 26 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у громадському місці поблизу магазину «Клямра», що по вул. Лесі Українки, 16 у м.Львові, діючи з хуліганських мотивів, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, чіпляючись до перехожих, висловлювалась до них нецензурною лійкою та намагалась нанести їм удари ножем, який заздалегідь заготувала та носила при собі. У відповідь на зауваження ОСОБА_8 про припинення вказаних протиправних дій, діючи з особливою зухвалістю, нанесла потерпілому два удари ножем, чим заподіяла йому різані рани 2-3 пальців лівої кисті та колоту-різану рану лівого надпліччя, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Обвинувачена ОСОБА_7 при допиті в судовому засіданні у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України вину не визнала. Надала суду показання, що 01.12.2019 року о першій годині ночі просила осіб, які перебували на вулиці, поводитись тихіше, проте вони не реагували на її зауваження. Після чого до неї підійшов хлопець, якого вона вдарила. В подальшому до неї підбіг потерпілий та кинув в її сторону недопалок. Почав ображати її та її дочку. Після чого почав бити її кулаками по всьому тілі та щось витягувати з кишені. Рухів ножем обвинувачена не робила та стверджує, що у неї був інший ніж, а не ніж, який вказаний у справі. Вказує, що ножа не було до приїзду поліції. Алкоголю чи наркотиків не вживала.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченою провини у пред`явленому обвинуваченні винуватість ОСОБА_7 у визначеному судом у цьому вироку обсязі повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:
-показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , який надав покази про те, що в ніч з 31.11.2019 року на 01.12.2019 року перебував на вулиці Лесі Українки. Побачив обвинувачену ОСОБА_7 в збудженому, агресивному стані, яка всім навколо казала, що їх заріже і погрожувала ножем. Її висловлювання зводились до того, що їй всі заважають і тому вона буде всіх різати. Потерпілий попросив її заспокоїтись, взявши її за куртку, але не хотів завдати їй тілесних ушкоджень. Після чого обвинувачена ОСОБА_7 намагалась вдарити потерпілого, чим саме останній не розумів, та відбігши трошки вбік, потерпілий знову почув від обвинуваченої ОСОБА_7 погрози. Потерпілий попросив обвинувачену залишити ніж, проте остання нанесла йому удар ножем в область лівої ключиці, а також удар, який потрапив у пальці лівої руки. В подальшому підбігли люди та почали обвинувачену ОСОБА_7 затримувати ти викликати поліцію. Після чого потерпілого в лікарню забрала швидка медична допомога. Медичні документи від травматолога останній приніс експерту, який подивися дані документи та оглянув його;
-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що 01.12.2019 року з своїм хлопцем гуляла по вул. Лесі Українки у м.Львові. До них підійшла ОСОБА_7 та почала конфліктувати з її хлопцем, казати: «Чому кричите? Дитина спить». ОСОБА_7 вдарила ОСОБА_10 , який був з ними. ОСОБА_11 викрикнув ОСОБА_12 , щоб той не підходив до обвинуваченої ОСОБА_7 , оскільки в останньої ніж. Після чого ОСОБА_7 напала з ножем на ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Вигляд ОСОБА_7 був неадекватний. Після чого потерпілий ОСОБА_8 намагався допомогти, проте ОСОБА_7 кинулась на нього з ножем. Останній ухилявся від неї, проте останній раз ОСОБА_8 не ухилився і ОСОБА_7 його порізала;
-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який суду пояснив, що 01.12.2019 року гуляв у м.Львові на вул. Лесі Українки. До них підійшла обвинувачена ОСОБА_7 , яка поводилась неадекватно, агресивно і не реагувала на зауваження людей. Потерпілий ОСОБА_8 просив обвинувачену ОСОБА_7 залишити ніж. Проте остання накинулась на потерпілого ОСОБА_8 з ножем і нанесла останньому удар в плече;
-даними протоколу огляду місця події від 01.12.2019 року;
-даними схеми до протоколу огляду місця події від 01.12.2019 року;
-вилученими змивами РБК по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ;
-фототаблицею до протоколу огляду місця події від 01.12.2019 року по факту тілесних ушкоджень ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 ;
-даними постанов про визнання предметів речовими доказами від 01.12.2019;
- даними протоколу огляду місця події від 01.12.20019 року;
-даними схеми до протоколу огляду місця події від 01.12.2019 року;
-даними постанови про визнання предметів речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 01.12.2019;
-даними консультативного висновку спеціаліста №16677 від 01.12.2019;
-даними протоколу огляду предмету від 01.12.2019;
-фототаблицею до протоколу огляду речових доказів від 01.12.2019;
-даними постанови про визнання предметів речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 01.12.2019;
-даними заяви потерпілого ОСОБА_8 від 01.12.2019;
-даними протоколу огляду предметів від 01.12.2019;
-фототаблицею до протоколу огляду речових доказів від 01.12.2019;
-даними постанови про визнання предметів речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 01.12.2019;
-даними протоколу огляду предмета від 02.12.2019;
-даними відеозапису, що здійснювались камерами відеоспостереження закладу «Бідон» , що по вул. Лесі Українки, 23 у м.Львові за 01.12.2019
-висновком експерта №1290 від 17.12.2019, згідно якого при обстеженні ОСОБА_8 лікарями КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м.Львова» 01.12.2019 року було встановлено діагноз: «Різані рани 2-3 пальців лівої кисті. Колото-різана рана лівого надпліччя», з приводу чого він проходив амбулаторне лікування. Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлені рубці на лівій кисті, в надключичній ділянці зліва і в ділянці плечового суглобу сліди загоєних ран. Рани утворились від дії колючо-ріжучого предмета, могли виникнути 01 грудня 2019 рок, як вказує ОСОБА_8 та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я;
- висновком експерта №5/470 від 12.12.2019 згідно якого наданий на експертизу ніж до категорії клинкової холодної зброї не належить. Ніж, який вилучений 01.12.2019 на ділянці місцевості навпроти закладу «Клярма», що за адресою: м.Львів, вул. Лесі Українки, 23 є туристичним складаним ножем різновидом ножів господарсько-побутового призначення. Складаний туристичний ніж виготовлений промисловим способом;
-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 05.12.2019.
Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і в сукупності в повній мірі доводять винуватість обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченої, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані дії ОСОБА_7 , оскільки вона вчинила хуліганство, тобто грубо порушила громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене з застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого до нанесення тілесних ушкоджень, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.
Доводи сторони захисту щодо неправильної кваліфікації стороною обвинувачення дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України та недопустимості доказів представлених стороною обвинувачення не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.
Зокрема, наявність в діях обвинуваченої ОСОБА_7 хуліганського мотиву свідчить той факт, що остання, усвідомлюючи, що вона перебуває в громадському місці в центральній частині м.Львова на вул. Лесі Українки, без будь-якої об`єктивної причини почала чіплятися до перехожих, мотивуючи свою поведінку тим, що вони, начебто,шумлять та заважають її дитині спати. При цьому, як встановлено в ході розгляду, зокрема з відеозаписів наданих як стороною обвинувачення так і стороною захисту, жодних порушень громадського порядку на вул. Лесі Українки не було. У той же час, обвинувачена ОСОБА_7 без будь-якого на те приводу, підійшла до групи невідомих їй людей, почала виражатися в їх сторону нецензурною лайкою. Після чого нанесла удар кулаком в обличчя одному з них та погрожувала йому ножем, який витягнула з кишені. Хоча, як вбачається з матеріалів справи, жодних активних дій зі сторони вказаного перехожого до ОСОБА_7 не було. Разом з тим, у відповідь на зауваження потерпілого ОСОБА_8 про неправомірність її дій стосовно осіб, на яких напала ОСОБА_7 і з якими він навіть не був знайомий, обвинувачена почала висловлюватися на його адресу брутальною лайкою та із мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи правила співжиття, взаємоповаги, засади моральності, з особливою зухвалістю переслідувати останнього з ножем у руках, намагаючись завдати йому удару таким. Після чого, коли потерпілий ОСОБА_8 намагався припинити її протиправні дії та відібрати ніж, нанесла йому два удари вказаним ножем, чим спричинила тілесні ушкодження.
Згідно з встановленою практикою, за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи слід кваліфікувати дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо. Однак, в даному випадку дії ОСОБА_7 були викликані зауваженням ОСОБА_8 , висловленим на її адресу, і аж ніяк не протиправними діями потерпілого, чи особистими неприязними стосунками, що підтверджується відеозаписом, дослідженим під час судового розгляду.
Відповідно до запису ОСОБА_7 вчинила напад на потерпілого після того, як він почав з нею спілкуватися, а не за обставин на які вказує сторона захисту, де нібито потерпілий кинув в її сторону недопалок, що не підтверджується жодними доказами.
Не можуть бути взяті до уваги судом твердження сторони захисту з приводу відсутності у обвинуваченої ОСОБА_7 ножа та незаподіяння нею тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 . Оскільки такі обставини підтверджуються показами потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які з потерпілим знайомі не були. Вказані обставини підтверджуються також дослідженим в суді відеозаписом, на якому видно, що лише обвинувачена ОСОБА_7 наносить потерпілому удари, а також протоколом огляду місця події, у ході якого з місця затримання перехожими у ОСОБА_7 вилучено ніж, який згідно висновку експерта №5/470 від 12.12.2019 є ножем господарсько-побутового призначення. В об`єктивному зв`язку із вказаними доказами є також і висновок судово-медичного експерта № 1290 від 17.12.2019 р., яким констатовано що у потерпілого при огляді експертом виявлено різані рани 2-3 пальців лівої кисті та колоту-різану рану лівого надпліччя.
Доводи захисту про те, що ніж на місце події могла підкинути людина з валізою в руці не можуть бути взяті до уваги судом, так як не перебувають в прямому логічному зв`язку з іншими доказами дослідженими судом , якими спростовуються такі припущення захисту.
Таким чином, сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше пояснення події при якій потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження, крім того, що такі були заподіяні обвинуваченою ОСОБА_7 за допомогою ножа, який вона мала при собі, у відповідь на зауваження потерпілого про припинення нею протиправних дій.
Не підлягає задоволенню клопотання захисника щодо визнання вказаного висновку судово-медичного експерта недопустимим доказом, у зв`язку із тим що експертом при складанні висновку взято до уваги лікарське свідоцтво №16677 від 01.12.2019 р., хоча таке слідчим на експертизу не направлялось. Вказаний факт, на думку захисника, свідчить про недотримання експертом вимог порядку проведення такого експертного дослідження та вихід експертом за межі наданих йому прав.
Відповідно до положень ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав людини та основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
В п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.1997 р. № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд, серед іншого, повинний з`ясувати чи було дотримане вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи;
Згідно ч.4 ст.69 КПК України експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи. У той же час п.п.1,2,4,5 ч.3 вказаної статті експерту надано право знайомитися з матеріалами кримінального провадження, що стосуються предмета дослідження;заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи; викладати у висновку експертизи виявлені в ході її проведення відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких йому не були поставлені запитання;ставити запитання, що стосуються предмета та об`єктів дослідження, особам, які беруть участь у кримінальному провадженні. Аналогічні права експерту надано і Законом України «Про судову експертизу» та Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 №6.
Судом встановлено, зокрема, з показів потерпілого ОСОБА_8 та самого висновку експерта № 1290, що згадане вище лікарське свідоцтво №16677 від 01.12.2019 р. було надане експерту безпосередньо самим потерпілим ОСОБА_8 , як стороною кримінального провадження, якій ст.93 КПК України надано право збирання доказів та експертом жодні матеріали для проведення експертизи з власної ініціатив не збиралися. З системного аналізу положень ст.ст.69, 101 КПК України, ст.13 Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 №6 слід зробити висновок про відсутність обмежень для сторін кримінального провадження в наданні експерту під час проведення судово-медичної експертизи додаткових матеріалів, необхідних для проведення дослідження та експерту в отриманні таких.
Тому експерт при проведенні експертного дослідження не вийшов за межі наданих йому ст.69 КПК України повноважень, та вказаний вище висновок експерта неможна вважати недопустимим доказом в розумінні положень ст.87 КПК України, на підставі викладеного клопотання захисника про визнання недопустимим висновку експерта № 1290 від 17.12.2019 р. є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Суд враховує, що скоєне ОСОБА_7 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.
ОСОБА_7 раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо. На обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
Пом`якшуючою покарання обставиною є перебування на її утриманні неповнолітньої дитини.
Обтяжуючих покарання обставин не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати їй покарання у виді позбавлення волі з можливістю застосування ст.75 КК України, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину та згідно ст.89 КК України остання вважається не судимою.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_7 винною у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст.296 КК України у виді трьох років позбавлення волі
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у виді трьох років позбавлення волі, якщо вона протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 - не обирати.
Речові докази:
-ніж, який зберігається в Галицькому ВП ГУ НП у Львівській області знищити;
-два змиви речовини бурого кольору на марлевих тампонах, які знаходяться в Галицькому ВП ГУ НП у Львівській області знищити;
-три змиви речовини бурого кольору на марлевих тампонах, які поміщено у три паперових конверти залишити в матеріалах справи;
-кофта чорного кольору марки «oodji» MAN BASIC повернути потерпілому;
-пальто чорного кольору, марки «H&M» - повернути потерпілому;
-оптичний диск DVD-R, із відеозаписом, на якому містяться записи події, яка мала місце 01.12.2019 року по вул. Лесі Українки, 23 залишити в матеріалах справи

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1