Справа № 0417/1-250/2011
1-о/206/1/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:
головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
заявника ОСОБА_7 , ОСОБА_6
представника заявника ОСОБА_11
ВСТАНОВИЛА:
Заявники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 15 червня 2016 року звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.11.2017 року матеріали провадження за завою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було направлено для розгляду Самарському районному суду м. Дніпропетровська.
Ухвалою колегією суддів Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 17 квітня 2019 року заяву ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України - залишено без задоволення.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року про залишення без задоволення заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції, з підстав не надання оцінки обставини, що з квартири свідка ОСОБА_12 місце скоєння злочину не проглядається, а також у відсутність мотивування щодо неврахування в ході розгляду заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_13 показів колишнього слідчого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_15 .
В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 посилаються на те, що під час проведення запису телешоу на телеканалі «ТРК-Україна», яке вийшло в ефір ІНФОРМАЦІЯ_1 під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_2 », учасник телешоу ОСОБА_16 повідомив, що його мати ОСОБА_17 , яка була свідком по цьому кримінальному провадженню, за життя мала дуже поганий зір, у зв`язку з чим вона не могла побачити події, що мали місце 18.12.2008 року. Крім того, заявники посилаються на те, що під час досудового розслідування з боку слідчого було допущено численні порушення закону та фальсифікацію доказів, що потягнуло за собою постановлення судами неправосудних рішень щодо заявника ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .
В уточненій заяві останні вказують, що в повідомленні про затримання підозрюваного ОСОБА_8 , датованого 09 січня 2009 року, підставою для його затримання зазначено, «потерпіла прямо вказала на дану особу як на таку, що скоїла злочин». Вказує, що підстав для затримання ОСОБА_8 у слідчого ОСОБА_14 не було, оскільки остання не приходила до свідомості і не могла вказати на злочинців
В судовому засіданні заявники та їх представник підтримали заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та просили скасувати вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2011 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і ухвалити відносно ОСОБА_6 виправдувальний вирок, посилаючись на те, що під час досудового розслідування слідчим було сфальсифіковано докази вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , допущено суттєву неповноту досудового розслідування, грубо порушено вимоги кримінально-процесуального законодавства, в тому числі незаконно затримано ОСОБА_6 , що суттєво вплинуло на законність оскаржуваного судового рішення.
Прокурор в судовому засіданні просив залишити заяву без задоволення.
Вислухавши думки учасників судового засідання, допитавши свідків та дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.
Встановлено, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України, та засуджено за сукупністю злочинів до покарання у виді позбавлення волі на 12 років та 8 років і 6 місяців, відповідно.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.04.2012 року вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишено без змін.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2013 року залишено без змін вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2011 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.04.2012 року.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28.03.2016 року звільнено ОСОБА_6 умовно достроково.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні зави про перегляд вироку суду за новововиявленими обставинами суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
З системного аналізу змісту глави 34 КПК та загальних засад кримінального провадження випливає, що кримінальне провадження за нововиявленими обставинами являє собою форму перегляду рішень судів, які набрали законної сили. За своїм змістом ця стадія кримінального процесу виступає як механізм, що доповнює звичайні заходи забезпечення правосудності судових рішень у кримінальних провадженнях. Цей вид провадження має резервне значення та використовується лише у випадках, коли вичерпані всі інші допустимі засоби процесуально-правового захисту.
Відповідно до ч.2 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_7 суду показала, що виправдати сина вона намагається на протязі 12 років, оскільки вважає його невинуватим. Всі докази, покладені в основу вироку, були сфальсифіковані, а обставини справи, що мають суттєве значення для підтвердження невинуватості ОСОБА_6 не досліджені в повному обсязі, а саме: невірно встановлено час скоєння злочину, (нічний, а не ранішній), телефон, який був предметом злочину, встановлено не вірно, шапка, яку упізнала свідок ОСОБА_18 не належала її сину, не законно вилучено все взуття сина, тощо. Окрім того, зазначила, що, будучи захисником свого сина відповідно до КПК 1960 р., вона наголошувала на даних порушеннях, однак суд не прийняв до уваги її доводи.
Заявник ОСОБА_6 , підтримав покази своєї матері в повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи судом в якості одного з доказів вини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину визнано показання свідка ОСОБА_17 , відповідно до яких 18.12.2008 року біля 06.25 год., із вікна своєї квартири вона почула сильний крик дівчини. Вона вийшла на балкон та голосно зробила зауваження, при цьому вона побачила двох молодих чоловіків, які, почувши її крик, втекли від трансформаторної будки, розташованої біля будинку №82 по вул. Калиновій у м. Дніпропетровську. Один хлопець в куртці із пуховим коміром побіг в бік будинку АДРЕСА_1 , а інший у протилежний бік. Вона бачила двох хлопців, які побігли в різні сторони.
Зазначені показання свідок ОСОБА_17 , давала будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, у зв`язку з чим суд при ухваленні вироку вважав їх достовірними та поклав їх у сукупності із іншими доказами в основу обвинувального вироку ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .
Відповідно до переглянутого судом відеозапису телешоу «Глядач як свідок», на яке заявники посилаються, як на доказ наявності нововиявлених обставин, під час зазначеного телешоу ОСОБА_16 повідомив, що його мати ОСОБА_17 мала поганий зір і не могла бачити події, що відбувалися під час скоєння інкримінованого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Натомість, колегія судів відноситься критично до пояснень ОСОБА_19 про поганий зір його матері та не може розцінити їх, як такі, що доводять неправдивість показань свідка ОСОБА_17 , оскільки вони давалися під час телешоу особою, яка не була попереджена про відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, окрім того у суду відсутні інші об`єктивні докази (медична документація, тощо), які б підтверджували факт наявності вад зору у свідка ОСОБА_17 , та давали суду об`єктивні підстави сумніватися в правдивості показань зазначеного свідка. Крім того, свідок ОСОБА_16 під час телепередачі повідомив, що він сирота з 8 років, проживав весь час окремо від матері, та приїхав лише 27 чи 28 числа до матері та дізнався про скоєне.
До наданого висновку журналістів телешоу «Глядач як свідок», про ту обставину, що свідок ОСОБА_17 не могла бачити події, що відбувались біля трансформаторної будки, суд відноситься критично, оскільки вказаний висновок не може вважатись слідчим експериментом, як такий, що проведений без додержання вимог КПК. Крім того, на час проведення журналістського розслідування, свідок ОСОБА_17 була вже померлою, і спростувати чи підтвердити ту обставину, з якого саме місця свідок могла бачити обставини, про які вона повідомила в суді, є неможливим.
Окрім того, як вбачається із тексту вироку суду, показання свідка ОСОБА_17 не є єдиним доказом вини обвинувачених, який покладено в основу обвинувального вироку. Вказаний доказ приймався судом у сукупності з іншими доказами по справі, що й дало суду підстави прийти до висновку про винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів.
Разом з цим, телепередача «Глядач як свідок» містить протиріччя, а саме: заявниця ОСОБА_7 вказує що її син був дома з нею (4 хв. 40 сек), але сам ОСОБА_6 пояснює, що вони ( ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ) всю ніч гуляли та поверталися додому приблизно о 6 ранку (8 хв. 55 сек). На 31 хвилині телепередачі ОСОБА_7 повідомляє, що свідки вказують, що в ту ніч ОСОБА_22 грав в автомати та виграв. Ці ж протиріччя в поясненнях заявниці ОСОБА_7 в судовому засіданні були встановлені і підтверджені нею самою ж.
З огляду на викладене, колегія суддів не може розцінити зазначені пояснення ОСОБА_17 та відеозапис телешоу «Глядач як свідок» як нововиявлену обставину, які є підставою для перегляду вироку.
Клопотання, на яке посилається заявник ОСОБА_7 в судових дебатах, щодо допиту ОСОБА_17 при розгляді заяви за нововиявленими обставинами в цьому складі суду не заявлялося.
Щодо доводів заявників про фальсифікацію кримінальної справи відносно ОСОБА_6 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Так під час розгляду заяви за нововиявленими обставинами допитаний свідок ОСОБА_14 , який був слідчим по даній справі, суду повідомив, що під час розслідування справи ніяких порушень норм кримінально процесуального законодавства не допустив. Всі свідки під час досудового слідства допитувалися, свідок ОСОБА_17 допитував також він, яка взагалі не вказувала про поганий зір, а надала послідовні та логічні свідчення. Сумніву, що саме ОСОБА_23 та ОСОБА_8 скоїли злочин у нього не виникло, і на сьогодні він впевнений в цьому.
Свідок ОСОБА_18 суду повідомила, що біля 06 ранку вийшла з під`їзду та побачила як пробігає молодий чоловік в темному одязі та шапці з орнаментом, яку в подальшому їй надали на впізнання, через декілька хвилин побачила ще одного чоловіка, який також пробігав, але в другу сторону. Чоловіків бачила чітко, оскільки в тому місці яскраво світили ліхтарі. Пройшовши далі , вона побачила , що біля трансформаторної будки лежала молода дівчина, за головою якої була пляшка пива, стояв запах алкоголю. Вона нахилилася до неї і запитала чи необхідна допомога, але остання щось незрозуміле промовила, в зв`язку із чим вона вирішила, що дівчина знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, тому і пішла далі. Про вбивство дівчини дізналася з новин місцевого каналу, в яких просили надати якусь інформацію. Невдовзі після події на роботу до чоловіка приходили працівники міліції, які питали, чи не знають свідків події того ранку. Вона розповіла чоловіку про побачене і той сказав, що необхідно допомогти правоохоронним органам. Після вказаних подій у їх сукупності вона звернулася до правоохоронних органів та повідомили все, що бачила. Також свідок зазначила , що зразу вона не мала уявлення , що було скоєно злочин , вважала, що дівчина була п`яною, тому ці дві події лежачу біля будки дівчину та двох чоловіків, які бігли в різні сторони, вона одразу не пов`язала між собою.
Таким чином, посилання сторони захисту на ту обставину, що свідок ОСОБА_18 дала неправдиві відомості під час судового засідання, яке відбулося 19.05.2020 року зазначивши, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 бігли один за одним, що не відповідає матеріалам кримінального провадження, суд не приймає до уваги та відноситься критично, виходячи з наступного.
Відповідно до протоколу судового засідання від 19.05.20 та CD-R диску до нього при дачі свідчень свідок ОСОБА_18 з 11:05:11 по 11:08:03 зазначила, що бачила: «...дівчину та двох чоловіків, які бігли в різні сторони..».
Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що на той час працював барменом в кафе та працівники міліції спитала чи не знають свідків події того ранку, потім від дружини дізнався, що вона бачила чоловіків того ранку. Ніяких погроз зі сторони працівників правоохоронних органів не було.
Крім того, відповідно ч.4 ст. 459 КПК України факт надання неправдивих відомостей суду може бути встановлений лише відповідним судовим рішенням.
Вказані покази повністю спростовують доводи сторони захисту, щодо залякування чоловіка ОСОБА_18 з боку правоохоронних органів, задля того, щоб його дружина дала неправдиві свідчення.
За клопотанням сторони захисту та заявниці ОСОБА_7 колегією суддів було допитано свідка ОСОБА_25 , (вказаний свідок не був допитаний під час досудового слідства та судового розгляду). Свідок ОСОБА_25 суду повідомив, що в 2008 році працював в гаражі, де працювали ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Приблизно о 10 годині приїхали на роботу працівники міліції та затримали ОСОБА_6 . Вищевказані свідчення колегія суддів не розцінює як нововиявлену обставину, оскільки дані свідчення не спростовують та не доводять невинуватість ОСОБА_6 .
Допитаний свідок ОСОБА_26 суду повідомив, що вступив як захисник до справи за обвинуваченням ОСОБА_6 на стадії апеляційного розгляду. За фальсифікацію справи апеляційною інстанцією вирок суду було скасовано. Справа була з чисельними порушеннями, докази були сфальсифіковані. Про вказані обставини було зазначено судам та заявлено з цих підстав відповідні клопотання. Проте, в задоволенні переважної більшості клопотань стороні захисту судами всіх інстанцій було відмовлено. Що стосується поганого зору свідка ОСОБА_17 , то про цю обставину їм стало відомо лише під час телепередачі, і лише цю обставину він вважає нововиявленою.
Свідок ОСОБА_27 суду показала, що майже нічого не пам`ятає, оскільки промайнуло 12 років. При цьому повідомила, що потерпіла ОСОБА_28 , була хвора на цукровий діабет та проходила щорічно відповідний курс лікування. Оскільки на той час вони навчалися у ВИШі, для проходження процедур на денному стаціонарі перед заняттями. ОСОБА_28 виходила з дому близько шостої ранку. Після скоєння на неї нападу, її було направлено до 6-ї міськлікарні, де лікарі не надавали їй допомогу, вважаючи її такою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Однак, лікарі лікарні ім. І.Мечнікова, відразу зрозуміли, що остання хвора на цукровий діабет, оскільки від неї було чутно запах ацетону, який лікарі 6-ї міськлікарні помилково сприйняли як запах алкоголю. Зазначила, що покази, які вона надавала на досудовому слідстві та у суді, відповідають дійсності, оскільки тоді вона пам`ятала краще обставини події.
Що стосується посилання сторони захисту на те, що первісні покази ОСОБА_8 надавались без захисника, суд відноситься критично, оскільки вирок від 23.06.2009, яким було засуджено ОСОБА_8 за його зізнавальними показами касаційною інстанцією від 22.07.2010 було скасовано.
В подальшому при розгляді справи, ані в суді першої інстанції, ані в судах апеляційної та касаційної інстанції ОСОБА_8 свою вину не визнавав.
Крім того, як вбачається з мотивувальної частини ухвали від 28.03.2016 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 (яка набрала законної сили), засуджений ОСОБА_6 розкаявся у скоєнні злочину.
Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами відповідно до ч.2 ст.459 КПК України є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.
У п.п. 4, 5 ч.2 ст.462 КПК України передбачено, що у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Тобто, заявник повинен вказати конкретні порушення закону, що є підставами для перегляду судового рішення, які, на його думку, допущені при постановленні цього рішення в зв`язку із нововиявленими обставинами, привести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Особливістю провадження у кримінальних справах за нововиявленими обставинами є те, що воно здійснюється у зв`язку із виявленням таких обставин, які або виникли вже після розгляду кримінальної справи, або існували на момент цього розгляду, однак не були відомі суду.
Колегія суддів вважає, що у зазначених стороною захисту інших підставах відсутня ознака їх нововиявленості, оскільки дані обставини були та могли бути відомі суду і іншим учасникам кримінального провадження на час судового розгляду. Вказані обставини не можуть являтись підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, оскільки вони існували на момент вирішення справи і могли бути відомі всім учасникам та суду.
Колегія суддів звертає увагу на те, що такі нововиявлені обставини, як штучне створення або підроблення доказів, неправильний переклад висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, завідомо неправильний висновок і пояснення судового експерта, зловживання прокурорів, слідчих і суддів повинні бути установлені вироком суду, а при неможливості його постановлення матеріалами розслідування. Поновленню справи за такими нововиявленими обставинами обов`язково повинно передувати притягнення до кримінальної відповідальності й засудження осіб, винних у штучному створенні або підробленні доказів, у дачі свідомо неправильних показань тощо (свідка, потерпілого, експерта, перекладача, прокурора, судді та ін.).
Аналіз ч.2 ст.459 КПК України дає підстави для висновку, що нововиявленими обставинами є такі обставини, які об`єктивно існували на момент розгляду кримінального провадження, але не були відомі чи не могли бути відомі на той час суду. Обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах кримінального провадження та потребують окремого розслідування.
Колегія суддів вважає, що інші заявлені обставини не є нововиявленими, в розумінні ч.2 ст.459 КПК України, а фактично є доводами на обґрунтування неправильної оцінки судом зібраних доказів та в цілому незаконності вироку суду.
Матеріали провадження не містять даних, які б підтверджували неправдивість показань свідків у кримінальному провадженні.
Інші доводи заявників та адвоката-захисника ОСОБА_11 спрямовані на оскарження судового рішення, з якими вони не згодні та які були досліджені судовими інстанціями при розгляді кримінального провадження по суті та в порядку оскарження та не є підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами.
Як вбачається із досліджених судом матеріалів кримінальної справи, викладені заявниками інші факти були відомі суду першої інстанції під час розгляду справи по суті, про що свідчать численні заяви та клопотання захисників засуджених.
Зазначені обставини вже були предметом розгляду судів як першої, так і апеляційної та касаційної інстанцій, їх було в необхідних межах перевірено, досліджено та надано їм відповідну правову оцінку, таким чином вони не можуть бути предметом дослідження під час розгляду питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Докази та обставини, на які посилаються заявники, а також вимога про дачу аналізу показам матері та батька потерпілої ОСОБА_28 , показам допитаним судом численних свідків, висновкам експертів, тощо, по своїй суті не є нововиявленими, а є заявою, направленою фактично на переоцінку доказів по кримінальному провадженню та штучному створенню новоявивлених обставин для перегляду вироку. Разом з тим, сама по собі незгода з доказами в кримінальній справі не може бути підставою перегляду вироку за нововиявленими обставинами.
Статтею 8 КПК України встановлено принцип верховенства права, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється з додержанням зазначеного принципу, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи.
Так, відповідно до ч.1 ст.463 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку через незнання про існування таких обставин. У ч.1 ст.467 КПК України, закріплено право суду, який переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами, скасувати вирок чи ухвалу й ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. З буквального тлумачення цих норм випливає висновок, що суд, який переглядатиме судове рішення за відповідними підставами, має право скасувати рішення суду вищої чи тієї самої інстанції. А це, як видається, суперечить принципу інстанційності.
Адже Рішенням Конституційного Суду України №9-рп/2011 від 12.07.2011 роз`яснено, що під принципом інстанційності необхідно розуміти таку організацію судової системи, яка забезпечує право на перегляд рішення суду нижчої інстанції судом вищої. Тобто виключно вищестоящий суд має право скасувати рішення нижчестоящого суду. Крім того, жоден суд не має повноважень скасовувати власні рішення.
Нововиявлені обставини відрізняються від нових матеріалів провадження, які не можуть бути підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, тим, що нові матеріали, які подаються у разі розгляду справи в апеляційній чи касаційній інстанції, встановлюють обставини, які виникли вже після набрання вироком законної сили, а тому не могли бути враховані судом під час ухвалення судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконувати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що заяву ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372, 376, 459-467 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Заяву ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України залишити без задоволення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Судді ОСОБА_1
ОСОБА_2
ОСОБА_3