Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

24 червня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Ківерцівським районним судом Волинської області кримінальне провадження №0000432 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , неодруженого, працюючого сторожем у ТзОВ «Компанія ВУД - ПРОМ», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_9 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 листопада 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а сааме: повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Також судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_6 будучи відповідно до постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.12.2018 року позбавленим права керування транспортними засобами на строк 1 рік, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, 24.09.2019 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. 1 Травня, в смт. Цумань, Ківерцівського району, Волинської області, зі сторони с. Грем`яче, Ківерцівського району в напрямку до центру смт. Цумань, проявив безпечність та неупередженість під час руху, не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з його керуванням, в результаті чого поблизу будинку №52, що по вул. 1 Травня в смт. Цумань, Ківерцівського району, Волинської області, виїхав на смугу зустрічного руху та ліве (зустрічне) відносно напрямку руху транспортного засобу узбіччя, де продовжив рух та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку руху автомобіля, по узбіччю в напрямку с. Грем`яче, Ківерцівського району, Волинської області.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_6 ПДР України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, а саме: п. 1.10, п.2.1 а, б, п.10.1, п.11.3, п. 12.1.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 листопада 2019 року скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати згідно ст. 124 КПК України за проведення судових експертиз. Вирішити питання щодо речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Зазначає, що судом першої інстанції допущено невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Вважає, що рішення суду першої інстанції суперечить нормам матеріального права, зокрема, положенням ст.ст. 50, 65 КК України. Зазначає, що при обранні міри покарання обвинуваченому судом не в повній мірі враховано характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та обставин його вчинення. Зокрема, не взято до уваги, що від його злочинних дій, вчинених в стані алкогольного сп`яніння, настали тяжкі та незворотні наслідки смерть чоловіка.

Додає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_6 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП за керування 09.12.2018 та 16.01.2019 року транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, думку представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 , яка просила вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурор без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що призвело до смерті потерпілого, в апеляційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За правилами ст. 65 КК України, суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, виходячи із встановленої ст. 50 КК України мети покарання, кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, зобов`язують суд при призначенні покарання належним чином враховувати ці встановлені законом критерії.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду вказав, що обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував матеріальну та моральну шкоду, уклав угоду з матір`ю потерпілого про відшкодування шкоди в розмірі 90 000 грн.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував потерпілій матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі, просила не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, взято до уваги вчинення злочину обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, як обставину, яка обтяжує покарання, а також думку потерпілих та законного представника потерпілої, які просили не позбавляти волі обвинуваченого, характер допущених обвинуваченим грубих порушень Правил дорожнього руху та прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції частини статті за інкримінований злочин у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, судом першої інстанції в достатній мірі були враховані вимоги ст. 75 КК України, зокрема, судом взято до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, працює сторожем у ТзОВ «Компанія ВУД-ПРОМ», вину у вчиненому визнав, матеріальну шкоду потерпілим відшкодував, прохання потерпілих не позбавляти волі обвинуваченого. Крім цього, до обставин, які пом`якшують покарання, судом віднесено активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, про яке свідчить, крім визнання вини обвинуваченим факту вчинення злочину, жаль з приводу вчиненого, осуд своєї поведінки, бажання виправити наслідки вчиненого, добровільне відшкодування потерпілим завданих злочином збитків.

З огляду на викладене, суд дійшов правильного висновку про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства в умовах повного контролю з боку уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання останнього протягом максимального іспитового строку, передбаченого законом.

Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини по справі, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, вперше притягується до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований, наявність обставин, які пом`якшують покарання, такі як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілим завданого збитку (в судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений відшкодував 220 000 грн. дітям потерпілої, дружині потерпілого 175 000 грн., а також уклав угоду з матір`ю потерпілого про відшкодування шкоди в розмірі 90 000 грн.), погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів, звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним в подальшому нових злочинів.

За наведенного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності застосування ст. 75 КК України колегія суддів вважає такими, що спростовуються врахованими судом першої інстанції та встановленими при апеляційному перегляді оскаржуваного вироку обставинами.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами кримінального провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Вирок суду, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим і вмотивованим і підстав для його скасування не вбачається

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 листопада 2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3