Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/170/2020 Справа № 641/393/20
УХВАЛА
23 січня 2020 року м. Харків
Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна, а саме накласти арешт на майно вилучене в ході огляду місця події від 17.01.2020 року, який проводився СВ Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області, розташованому за адресою: м. Харків, пров. Балашовський, 12, а саме сім-карту мобільного оператора «Водафон» з маркуванням на ній « НОМЕР_1 », абонентський номер НОМЕР_2 , місцем зберігання арештованого майна визначити СВ Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області, який розташований за адресою: м. Харків, пров. Балашовський, 12.
В обґрунтування свого клопотання слідчий СВ Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області посилається на те, що 16.01.2020 року до чергової частини Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області надійшло повідомлення від оператору служби «102» з приводу замінування аеропорту «Харків», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Ромашкіна, 1.
Також слідчий зазначив, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, з його слів фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
17.01.2020 року в період часу з 13 год. 20 хв. до 13 год. 40 хв. ОСОБА_4 , 1978 р.н., знаходячись в службовому приміщенні СВ Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області, в присутності двох понятих добровільно видав сім-карту мобільного оператора «Водафон» з маркуванням на ній « НОМЕР_1 », абонентський номер НОМЕР_2 . ОСОБА_4 пояснив, що добровільно надає сім-карту з свого мобільного телефону, з якої здійснював дзвінок 16.01.2020 року до оператора служби «102» з приводу замінування аеропорту, а також повідомив, що його мобільний телефон на даний час відсутній.
З метою збереження речового доказу та проведення експертних досліджень, слідчий просить накласти арешт на вищевказане тимчасово вилучене майно.
Слідчий до судового засідання не з`явився, надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання про арешт майна підтримав та просив його задовольнити.
Інші учасники кримінального провадження до суду не з`явилися, повідомлялися про місце та час слухання справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомили. У відповідності до ч. 1 ст. 172 КІІК України, їх неприбуття до суду, не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що слідчим надано докази, що тимчасове вилучене майно, має силу речового доказу по даному кримінальному провадженню та з метою збереження речових доказів та проведення експертних досліджень, суд приходить до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-175 КПК України, -
Накласти арешт на майно вилучене в ході огляду місця події від 17.01.2020 року, який проводився в СВ Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області, розташованому за адресою: м. Харків, пров. Балашовський, 12, а саме сім-карту мобільного оператора «Водафон» з маркуванням на ній « НОМЕР_1 », абонентський номер НОМЕР_2 .
Визначити місце зберігання арештованого майна СВ Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області, який розташований за адресою: м. Харків, пров. Балашовський, 12.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали покладається на слідчого Слідчого відділу Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1