У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №00000217 від 19.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.
Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженні відомості якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 19.08.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в 2019 році, в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 та невстановленими досудовим слідством особами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, з метою збуту, виготовили особливо небезпечний наркотичний засіб в особливо великих розмірах, обіг якого заборонений канабіс загальною масою 6736, 3734 грам, та придбали наркотичний засіб, в особливо великих розмірах, обіг якого обмежено кокаїн загальною масою 242,7016 грам, які умисно, незаконно, з метою збуту перемістили в орендоване ними підвальне приміщення нежитлової будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером :00:012:0053, де в подальшому, умисно, з метою збуту, незаконно зберігали вказану кількість особливо небезпечних наркотичних засобів до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції, під час проведення огляду місця події 20.11.2019 у вказаному підвальному приміщенні нежитлової будівлі розташованої за адресою: вул. Меденція, 6 в м. Виноградів.

Згідно висновків експерта № 6/677 від 20.11.2019 та № 6/676 від 22.11.2019, виявлена та вилучена в ході огляду місця події суха подрібнена речовина зеленого кольору відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений канабіс.

Згідно висновків експерта № 6/675 від 20.11.2019 та № 6/676 від 22.11.2019, виявлена та вилучена в ході огляду місця події порошкоподібна речовина білого кольору відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежений кокаїн.

По вказаному факту громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру.

Одночасно із цим у вказаному складському приміщені зберігалась велика кількість контрафактових цигарок, які були замасковані, тобто були поміщені в коробки з-під світильників, загальна кількість даних цигарок становить - 79152 блоки цигарок, з яких 59806 блоків - марки «BRASS» червоні, 4454 блоки марки «BRASS» зелені та 14892 блоки марки «SUPER», слід також зазначити, що в ході проведення огляду місця подія у підвальному приміщенні, даного складського було виявлено так звану «крипто ферму», яка для свого функціонування споживає велику кількість електроенергії, що було і зафіксовано, а саме для забезпечення діяльності так званої «крипто ферми», було допущено самовільне підключення двома без обліковими силовими кабелями на об`єкті, який розташований за адресою м. Виноградів, вул. Меденція, 6, в результаті чого було здійснено розкрадання електричної енергії, що підтверджується висновком експерта №14/7 від 31.01.2020 року, згідно з якого експертом документально підтверджено розрахунок вартості не облікової електроенергії на загальну суму 69506,19 гривень.

Також вказане складське приміщення було виставлено на продаж на інтернет ресурсі https://dom.ria.com , даний факт підтверджується протоколом огляду сторінки інтернет ресурсу від 22.11.2019 року.

Так земельна ділянка за кадастровим номером :00:012:0053, на якій розташований вказаний майновий комплекс, про яке наразі іде мова, що за адресою АДРЕСА_1 , перебуває на балансовому утримані за Виноградівською міською радою, орендарем (власником) майнового комплексу являється ФОП ОСОБА_6 , а фактичний користувачем являється громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 .

Клопотання слідчого аргументоване тим, що вище вказане приміщення (нежитлове), яке розташоване на земельній ділянці за кадастровим номером :00:012:0053, що за адресою АДРЕСА_1 є речовим доказам по даному кримінальному провадженню, оскільки саме на ньому виготовлялись та зберігались в особливо великих розмірах наркотичні речовини, зберігалась велика кількість контрафактових цигарок а також було допущено самовільне підключення до електроенергії з метою забезпечення функціонування так званої «крипто ферми», що призвело державі збитків на суму 69506,19 гривень, а тому з метою унеможливити розпорядитися ними до прийняття судом рішення в цьому кримінальному провадженні, необхідно накласти на нього арешт.

В судове засідання слідчий не з`явився, однак подав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Власник майна в судове засідання не з`явився.
Вивчивши зміст клопотання та додані до нього письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства - СВ в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження №00000217 від 19.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В рамках даного кримінального провадження досліджуються обставини злочину зарапортом заступника начальника відділу оперативних розробок Закарпатського управління ДВБ НП України, Палько Р від 19.08.2019 про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що група осіб, з числа громадян: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , К., ОСОБА_9 та Г за попередньою змовою між собою, на території Закарпатської області займається вирощуванням конопель, виробництвом наркотичних засобів та психотропних речовин та їх збутом в країни Європейського Союзу.

З матеріалів клопотання слідує, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру.

З матеріалів клопотання слідує, що в рамках даного кримінального провадження органом досудового слідства було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером :00:012:0053, в ході якого виявлено велика кількість контрафактових цигарок, так звану «крипто ферму», яка для свого функціонування споживає велику кількість електроенергії, що було і зафіксовано, а саме для забезпечення діяльності так званої «крипто ферми», було допущено самовільне підключення двома без обліковими силовими кабелями на об`єкті, в результаті чого було здійснено розкрадання електричної енергії, що підтверджується висновком експерта №14/7 від 31.01.2020 року, згідно з якого експертом документально підтверджено розрахунок вартості не облікової електроенергії на загальну суму 69506,19 гривень.

Сторона кримінального провадження ставить питання про накладення арешту на вказане у клопотанні майно з тих підстав, що таке має значення речових доказів та з метою його збереження для.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенціїз правлюдини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування,- ініціаторів клопотань та прокурора.
Вивчивши зміст поданого прокурором клопотання та додані до нього письмові докази слідчий суддя приходить до переконання, що такі не містять жодних обґрунтувань стосовно відношення зазначеного у клопотанні нерухомого майна майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 до вищезазначеного кримінального провадження з правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 307 КК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вказане майно було орендоване ОСОБА_11 , який є підозрюваним у даній справі, однак не перебуває у його власності. Так з матеріалів клопотання слідує, що земельна ділянка за кадастровим номером :00:012:0053, на якій розташований вказаний майновий комплекс, про яке наразі іде мова, що за адресою АДРЕСА_1 , перебуває на балансовому утримані за Виноградівською міською радою, орендарем (власником) майнового комплексу являється ФОП ОСОБА_6 .

Разом з тим в матеріалах справи відсутні будь-які докази дані щодо причетності ФОП ОСОБА_6 до вказаного кримінального правопорушення.

Відтак слідчим не доведено, що вказане у клопотанні нерухоме майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України), також в матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання вказаної нерухомості речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та численних посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого, який звернувся з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.
Вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна ( автомобіля) у спосіб, що може призвести до надмірного обмеження правомірного його володіння, а тим більше встановлення такого обмеження неправомірно, не відповідає приписам статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статей 170, 173 КПК України.
Отже, з огляду на те, що достатніх доказів для арешту вказаного в клопотанні майна, визначені в п.1 ч.2 ст. 170 КПК України слідчим не надано як і не доведено, що таке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України),слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту є необґрунтованим та безпідставним, оскільки особа, що його подала, не довела необхідність такого арешту.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №00000217 від 19.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Закарпатського Апеляційного суду.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1