УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року

м. Київ
справа № 135/952/19
провадження № 51-1381ск20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року,

встановив:
Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року вищезазначену ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судами кримінального та кримінального процесуального закону, порушує питання про перевірку зазначених судових рішень. Крім того, посилається, зокрема, на неврахування судами положень ст. ст. 28, 124, 129 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Верховного Суду України та Європейського суду з прав людини.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неїкопії судових рішень стосовно ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Однією з основних засад судочинства, які закріплено в Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 2 статті 129).

Статтею 424 КПК України визначено судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку. Це стосується вироків та ухвал про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, судових рішень суду апеляційної інстанції, постановлених щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції, а також ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвал суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК України.

Питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК України "Виконання судових рішень" і порядок їх вирішення врегульовано в статті 539 цього Кодексу, згідно з якою за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Системне тлумачення статей кримінального процесуального закону дозволяє дійти висновку про те, що рішення суду першої інстанції, яким вирішуються питання, пов`язані з виконанням вироку, та рішення суду апеляційної інстанції, прийняте за результатами розгляду скарги на нього, не підлягає касаційному оскарженню, оскільки таке оскарження не передбачене у статті 539 КПКУкраїни.

Враховуючи висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 18 березня 2019 року (справа №756/9514/15-к, провадження №51-115кмо17), та положення частини 1 статті 36 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» щодо єдності судової практики та відповідно до частини 6 статті 13 цього Закону,суди зобов`язані дотримуватися правозастосовної практики у справах про тотожній предмет оскарження, яким у цьому випадку є можливість касаційного оскарження рішень на стадії виконання вироку.

У вищевказаній постанові Верховним Судом надано висновок про те, що за змістом пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України, частини 2 статті 424, частини 6 статті 539 КПК України ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають.

Отже, оскільки оскаржувані судові рішення стосуються питання, пов`язаного з виконанням вироку, яке вирішувалось судом в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, внаслідок чого судові рішення, ухвалені за результатами його розгляду не перешкоджають подальшому провадженню - їх оскарження не передбачено положеннями КПК України, вони не є предметом перегляду судом касаційної інстанції тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Крім того, твердження захисника у касаційній скарзі щодо передачі кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду не заслуговують на увагу, оскільки виходячи з положень глави 32 КПК України питання про передачу кримінального провадження на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду на підставах та в порядку, визначених статтями 434-1 та 434-2 цього Кодексу, розглядається касаційним судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи у разі прийняття цим судом рішення про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, витребування матеріалів кримінального провадження та призначення касаційного розгляду.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6