Справа № 275/1324/19
В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року Брусилiвський районний суд Житомирської област в складi: головуючого суддi ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів Житомирської області матеріали кримінального провадження № 0000304 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, маючого одну неповнолітню дитину, згідно ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

16 серпня 2019 у вечірній час ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю постійного місця проживання вирішив незаконно проникнути до житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 та належить потерпілій ОСОБА_5 з метою подальшого проживання в даному будинку.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_4 умисно, діючи всупереч ст. 30 Конституції України, якою проголошено, що кожному гарантується недоторканість житла, та ст. 233 Кримінального процесуального кодексу України, яка передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, 16.08.2019 року у вечірній час, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи законних правових підстав для відвідування житла, а саме приміщення вказаного будинку, не переслідуючи наміру заволодіти чужим майном, умисно через вікно проник до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_5 , всупереч волі останньої, та залишився там проживати до 16.11.2019 року, чим порушив недоторканість житла ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, за обставин, що викладені у вироку, визнав повністю. Пояснив суду, що дійсно через сварку ввечері 16.08.2019 року залишив своє попереднє місце проживання та, вибивши фанеру, що закривала вікно у веранді, заліз до веранди будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , та ночував там дві ночі. Після цього він збив замок на вхідній двері вказаного будинку та почав проживати у самому будинку до 16.11.2019 року, користуючись при цьому посудом, іншими речами, що знаходились у будинку, електроенергією. У скоєному щиро кається.

Відповідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , а також роз`яснив, що в даному випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як умисні дії, які виразились в незаконному проникненні до житла.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до кримінального правопорушення невеликої тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має неповнолітню дитину.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

При цьому, з урахуванням тяжкості та наслідків вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, даних про його особу, а також досудової доповіді, складеної Брусилівським районним сектором з питань пробації центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації міністерства юстиції, згідно якої виправлення ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_4 , буде найбільш відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1