Справа № 477/2530/19
Провадження № 1-кп/477/83/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000870, по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївське Вітовського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2019 року близько 01-30 години обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись біля місцевого бару, що розташований за адресою: вул.. Квітнева, 53, с. Миколаївське Вітовського району Миколаївської області, зустрів раніше знайомого йому потерпілого ОСОБА_5 .

На ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, які виникли з приводу неповернення грошових коштів потерпілому ОСОБА_5 обвинуваченим ОСОБА_3 , виник словесний конфлікт, в ході якого обвинувачений ОСОБА_3 , бажаючи завдати потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження, наніс останньому один удар кулаком лівої руки в обличчя, а саме у нижню праву шелепу, спричинивши тим самим потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи справа в ділянці суглобового виростку зі зміщенням уламків, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Відповідальність за вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 діяння передбачена ч. 1 ст. 122 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому йому злочині визнав. Суду пояснив, що між ним та потерпілим склалися неприязні стосунки. Вночі 25 серпня 2019 року зустрів ОСОБА_5 та його товаришів на вул. Квітнева в с. Миколаївське Вітовського району Миколаївської області. Вони намагалися його побити. Зазначив, що лише захищався, наміру спричиняти потерпілому тілесні ушкодження не мав. Не заперечував, що наніс один удар кулаком в нижню праву щелепу. Частково визнав цивільний позов потерпілого в частині матеріальної шкоди, щодо стягнення моральної шкоди заперечував. Моральну шкоду не визнав, посилаючись на те, що саме потерпілий мав умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень. На сьогодні шкода не відшкодована.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що з обвинуваченим знайомий. Між нимиыснують неприязні стосунки. Тривалий конфлікт з приводу грошей. 25 серпня 2019 року між ним та обвинуваченим стався конфлікт, під час якого ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження. Цивільний позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, а саме стягнути з обвинуваченого 3623,11 грн. майнової шкоди і 18000,00 грн. моральної шкоди.

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненому підтверджується також змістом письмових доказів кримінального провадження, досліджених у судовому засіданні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Час та місце вчинення кримінального правопорушення крім показів обвинуваченого та потерпілого підтверджується також заявою потерпілого щодо вжиття заходів до жителя с. Миколаївське ОСОБА_3 , який 24 вересня 2019 року, знаходячись на вул. Квітнева в с. Миколаївське Вітовського району Миколаївської області, наніс йому тілесні ушкодження (а.с. 67).

Згідно з висновком експерта від 25 вересня 2019 року № 804, за результатами проведеної на підставі ухвали Жовтневого районного суду Миколаївської області судово-медичної експертизи, у потерпілого ОСОБА_5 наявні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи справа і ділянці суглобового виростку зі зміщенням уламків, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися в строк вказаний в ухвалі суду та наданих медичних документах 25 серпня 2019 року. По ступеню тяжкості дане тілесне ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалосты розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу). Дане тілесне ушкодження могло утворитися в результаті однієї ударної дії тупим твердим предметом, якими могли бути руки, ноги та інше, в ділянку обличчя. При нанесенні тілесних ушкоджень потерпілий міг бути звернений передньою стороною тіла до нападника (нападників) (а.с. 68-70).

Дослідивши вказані докази, суд приходить до висновку, що знайшли своє підтвердження обставини, викладені в обвинувальному акті.

Аналізуючи докази в сукупності, суд вважає повністю доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та його дії за ч. 1 ст. 122 КК України органами досудового розслідування кваліфіковані вірно.
Суд критично сприймає твердження обвинуваченого, що тілесні ушкодження потерпілому були завдані в результаті самозахисту від дій потерпілого, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цього суду не надано. А також не надано доказів, що обвинуваченому були завдані будь-які тілесні ушкодження під час цієї події.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є визнання вини та щире каяття у вчиненому.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлені.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який належить до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, а також дані про особу обвинуваченого.
Обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні неповнолітнього сина, позитивно характеризується за місцем проживання.
З урахуванням вищезазначеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 122 КК України.
Також суд, враховуючи те, що обвинувачений визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізолювання від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання, на підставі статті 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

У кримінальному провадженні прокурором був заявлений позов про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину, а також потерпілим - цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.
Цивільний позов прокурора на суму 2171,52 грн. підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження подія злочину та вина обвинуваченого у вчиненні цього злочину. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 визнав цей позов.
Щодо цивільного позову потерпілого, то оскільки обвинувачений визнав цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого матеріальну шкоду у сумі 3623,11 грн., яка також підтверджується поданими потерпілим доказами, що підтверджують понесені витрати на лікування.
Щодо стягнення моральної шкоди, яку просив стягнути потерпілий з обвинуваченого у сумі 18000 грн. та яку обґрунтовував тим, що переніс душевні страждання у зв`язку із фактом спричинення тілесних ушкоджень, переживанням болю від спричинених тілесних ушкоджень та щоденних процедур, пов`язаних з лікуванням, пережитим нервовим стресом, втратою особистого часу та працездатності, то суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 180000 грн., які як вважає потерпілий будуть достатньою компенсацією спричинених йому моральних страждань.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань від учасників про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати засудженого ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради (р/р 6637 ГУ ДКСУ у Миколаївській області, МФО 826013, ) вартість понесених витрат закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого у сумі 2171 (дві тисячі сто сімдесят одна) грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 завдану матеріальну шкоду у сумі 3623 (три тисячі шістсот двадцять три) грн.. 11 коп. та моральну шкоду у сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілому надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя ОСОБА_1