Номер провадження: 11-сс/813/2021/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000171, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2019 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, строком до 26.01.2020 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимої та на розгляді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, -

підозрюваної у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000171, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризик можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та ризик незаконного впливу на свідків даного кримінального провадження. На думку слідчого судді обраний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваної, під загрозою звернення застави в дохід держави та забезпечити виконання покладених на підозрювану процесуальних обов`язків, у випадку її внесення, а тому такий розмір застави зміні не підлягає.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді захисник підозрюваної ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною. Просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або змінити в частині розміру застави, а саме, визначити ОСОБА_8 розмір застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтовує вимоги тим, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, оскільки згідно результатів ультразвукового дослідження, ОСОБА_8 перебуває на 6 місяці вагітності. В умовах слідчого ізолятору не можливо забезпечити необхідні санітарні умови, належний та регулярний медичний догляд. Суд першої інстанції не врахував ні майнового стану підозрюваної, ні її вагітність, визначив такий великий розмір застави, який є для ОСОБА_10 непомірним. Прокурором не було надано доказів наявності обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б створювали виключний випадок для визначення застави у розмірі шестисот прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Тільки факт притягнення її до кримінальної відповідальності не може слугувати приводом для продовження її строку перебування під вартою.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням установлено, що група осіб, до якої входить ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені особи, які з метою незаконного збагачення та протиправного отримання грошових коштів від незаконної діяльності, пов`язаної зі збутом наркотичних засобів, переслідуючи умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22.12.2006, відповідно до якої обіг наркотичних засобів включених до таблиці I, списку № 1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ №770 від 6 травня 2000р., (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), на території України заборонено, налагодили канал постачання та організували систематичне придбання, зберігання, перевезення та збут наркотичних засобів на території м. Ізмаїл та Ізмаїльського району Одеської області.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Калашніков проти Росії» (Kalashnikov v. Russia) відповідно до якої держава повинна забезпечити тримання особи під вартою в умовах, які відповідають принципу поваги до її людської гідності, а спосіб і метод виконання заходу не повинні завдавати їй душевного страждання чи труднощів, які б перевищували невідворотний рівень страждання, притаманний триманню під вартою, і щоб з урахуванням практичних вимог ув`язнення охорона здоров`я такої особи та її благополуччя забезпечувалися належним чином

Щодо доводів апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, що ніким не оскаржується, а тому ці обставини не перевіряються апеляційним судом.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Відповідно до матеріалів провадження вбачається, що підозрювана ОСОБА_8 , тимчасово не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжких злочинів передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрювана не має міцних соціальних зв`язків та будучи обізнаною про ступінь тяжкості інкримінованого їй злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання її винуватою, існує ризик того, що остання може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.

Існування зазначеного ризику також підтверджується поведінкою підозрюваної, оскільки після повідомлення про підозру особі, місцезнаходження останньої встановити не вдалося можливим, у зв`язку з чим ОСОБА_8 , оголошено у розшук.

Також у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрювана ОСОБА_8 , матиме змогу незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, погрозами, підкупом або вмовлянням схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки на даний час кримінальне провадження перебуває на певній стадії досудового розслідування, а особи, які придбали наркотичний засіб є свідками, в тому числі особами, що вживають наркотичні засоби.

При цьому, зважаючи на те, що підозрювана є особою, якої висунута підозра у реалізації наркотичних засобів, існує відповідний ступінь ризику впливу на цих свідків, які в тому числі здійснили заходи щодо викриття протиправної діяльності підозрюваної.

Апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, оскільки не працює та шляхи надходження її доходів для життєдіяльності не відомі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Однак, разом з тим апеляційний суд враховує надані стороною захисту доводи, про те що підозрювана ОСОБА_8 , перебуває на 6 місяці вагітності, що підтверджується довідкою від 26.11.2019 року, відповідно до якої остання перебуває на 22 тижні вагітності та в умовах слідчого ізолятору не можливо забезпечити необхідні санітарні умови, належний та регулярний медичний догляд.

Так, підозрювана ОСОБА_8 , потребує догляду, необхідні санітарні умови, належний та регулярний медичний догляд, харчування, багате на білок, фрукти та овочі, регулярні прогулянки та фізичні вправи, а також нагляд і консультації гінеколога, та особливу увагу до інших її потреб, який забезпечити в умовах Одеського слідчого ізолятору на думку апеляційного суду неможливо.
Прокурор у судовому засідання не зміг пояснити чи зможе Одеський слідчий ізолятор належним чином забезпечити надання медичної допомоги та забезпечити отримання підозрюваної належної медичної допомоги та консультацій, а також здоров`я її майбутньої дитини.

Перебування ОСОБА_8 , в слідчому ізоляторі може мати критичні наслідки для її здоров`я та здоров`я її дитини.
Встановлені апеляційним судом обставини є виключними та навіть з урахуванням існуючих ризиків, вказують на необхідність обрання підозрюваній запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням останньої під вартою.
На думку апеляційного суду, у даному випадку належним та достатнім запобіжним заходом для запобігання існуючим ризикам буде застосування відносно підозрюваної цілодобового домашнього арешту за фактичним її місцем проживання.

Висновки апеляційного суду.
З метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на підозрювану відповідних обов`язків та в тому числі надання останній можливості відвідування медичного закладу для отримання консультацій, належного догляду та лікування.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що забезпечать її належну поведінку та унеможливить існування ризиків можливого перешкоджання кримінальному провадженню.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000171, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2019 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до до 26.01.2020 року.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 26.01.2020 року.

Покласти на підозрювану ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися з місця проживання цілодобово, за виключенням залишення житла з дозволу слідчого та прокурора з метою відвідування медичного закладу;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;

4) утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

6) носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на Ізмаїльський ВП ГУНП в Одеській області.

Копію ухвали надіслати для виконання до «УВП-21» та Ізмаїльський ВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4