Номер провадження: 11-кп/813/1685/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2019 р. про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженню №0001482 від 23.06.2019 р. відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, повернутий прокурору з підстав істотного порушення вимог КПК України для усунення недоліків.

Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції послався на наступне:

- в порушення вимог ст. 291 КПК України, окрім найменування кримінального провадження та його реєстраційного номеру, слідчим зазначено прізвище, ім`я, по батькові, дата народження обвинуваченого та стаття кримінального кодексу за його обвинуваченням;

- при зазначені формулювання обвинувачення слідчим зазначено: «Формулювання обвинувачення ОСОБА_9 », хоча обвинувальний акт складено відносно ОСОБА_8 ;

- органом досудового розслідування було допущено порушення основоположних прав обвинуваченого та завдань КПК, у зв`язку з відсутністю викладу фактичних обставин та належного формулювання обвинувачення, не зазначено мотивів злочину, способу вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, що призвело до невірної кваліфікації дій ОСОБА_8 ;

- в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 формулювання обвинувачення повністю відтворює зміст фактичних обставин вчинення злочинів, а тому суд вважає, що слідчий не виконав вимог щодо формулювання обвинувачення, що матиме наслідком порушення права обвинуваченого на захист.

На підставі викладено, суд 1-ої інстанції дійшов висновку про неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду та повернув його прокурору для усунення виявлених недоліків.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 зазначив, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з наступних підстав:

- доводи суду 1-ої інстанції щодо порушення вимог ст. 291 КПК України, а саме зазначення у найменуванні обвинувального акту окрім номеру провадження, прізвища, ім`я та по-батькові, дати народження обвинуваченого та статті КК України за його обвинуваченням, не відповідають дійсності, адже ці дані повинні бути зазначені в обвинувальному акті відповідно до тих же вимог ст. 291 КПК України;

- при складанні обвинувального акту слідчим дійсно була допущена технічна помилка в назві абзацу «Формулювання обвинувачення ОСОБА_9 », однак, як вбачається з самого змісту формулювання обвинувачення, в ньому помилки у прізвищі особи, відносно якої складений обвинувальний акт, відсутні, до того ж жодною нормою КПК України не передбачається стала форма назви абзаців або частин обвинувального акту;

- доводи суду 1-ої інстанції щодо недотримання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України і неконкретності змісту обвинувачення є безпідставними, так, як положення КПК України не містить конкретних вимог щодо даних, які мають бути наведені відповідно у розділах «виклад фактичних обставин кримінального правопорушення» і «формулювання обвинувачення», а в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 зазначені всі необхідні складові складу злочину в діях обвинуваченого, які дають повне уявлення та розуміння природи злочину, щодо вчинення якого висунуте обвинувачення;

- доводи суду 1-ої інстанції щодо відсутності належного формулювання обвинувачення не відповідають дійсності у зв`язку з тим, що як у викладі фактичних обставин вчинення злочину, так і в формулюванні обвинувачення слідчим зазначені хуліганські мотиви вчинення ОСОБА_8 вищевказаного злочину;

- суд 1-ої інстанції, не маючи на те законних підстав, помилково визнав неправильність кваліфікації дій обвинуваченого, тобто фактично надав оцінку викладеним в обвинувальному акті обставинам вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, що має відбуватись лише під час судового розгляду обвинувального акту по суті і є неприпустимим на даній стадії кримінального процесу;

- суд 1-ої інстанції вказує на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України, однак не конкретизує виявлені недоліки, що виключає можливість приведення конкретних аргументів з цього приводу прокурором.

Посилаючись на наведені доводи, прокурор просить скасувати вищезазначену ухвалу та призначити розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_8 у суді 1-ої інстанції у новому складі суду.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, хоча про місце та час судового розгляду повідомлений своєчасно належним чином, причини неявки апеляційному суду не повідомив, проте його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду, оскільки в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення його становища, у зв`язку із чим колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе здійснити розгляд за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що він в цілому відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Аналіз змісту обвинувального акту показав, що він містить анкетні відомості обвинуваченого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та інші, передбачені законом відомості.

Водночас, всупереч вимогам ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є некоректно викладеним, містить помилки та повністю відтворює зміст фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_8 злочину та при зазначенні формулювання обвинувачення слідчим було вказано помилково «формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_9 », хоча обвинувальний акт був фактично складений відносно ОСОБА_8 ..
Окрім того, в формулюванні обвинувачення відносно ОСОБА_8 не зазначено, про замінювання якого саме будинку, та за якою адресою він повідомив оператора «102».
Таким чином, зазначені вище обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_8 вимогам кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про необхідність його повернення прокурору для усунення недоліків.
Натомість, висновки суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_8 невірно кваліфіковані та у формулюванні обвинувачення відсутній мотив кримінального правопорушення апеляційний суд оцінює критично з огляду на наступне.
Відповідно до формулювання обвинувачення ОСОБА_8 , викладеному в обвинувальному акті (а.с. 1), останньому інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України з хуліганських мотивів.
В свою чергу, диспозиція ч. 1 ст. 259 КК України передбачає кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, підпалу або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками. При цьому, ОСОБА_8 , відповідно до обвинувального акту, інкримінується вчинення зазначеного злочину за кваліфікуючими ознаками «завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху».
За викладених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне внести відповідні зміни до мотивувальної частини ухвали, виключивши із неї посилання на невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 та відсутність в формулюванні обвинувачення мотиву кримінального правопорушення.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити ухвалу.

Отже, обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні не відповідає вимогам КПК України, проте з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції необхідно виключити посилання на невірну кваліфікацію дій ОСОБА_8 та відсутність в формулюванні обвинувачення мотиву кримінального правопорушення, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні.

К еруючись ст.ст. 24, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2019 р. про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001482 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання як на підставу для повернення обвинувального акту посилання суду 1-ої інстанції на невірну кваліфікацію дій ОСОБА_8 та відсутність в формулюванні обвинувачення мотиву кримінального правопорушення.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4