ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1111/20

04 червня 2020 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000278 від 12.05.2020 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заруддя Дубенського району Рівненської області, проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, державних нагород та пільг не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 Кримінального кодексу України, з угодою про визнання винуватості від 20.05.2020
ВСТАНОВИВ:
14 жовтня 2002 року рішенням третього скликання Гутянської сільської ради Костопільського району Рівненської області №9 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1,8119 га, акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №7502 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в с.Гута Костопільського району Рівненської області.
04 грудня 2002 року ОСОБА_4 здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1,8119 га, акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №7502.
Відповідно до п.«а» ч.1 ст.91 Землеьного кодексу України власники земельних ділянок зобов?язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.
Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.168 Земельного кодексу України, грунти земельних ділянок є об?єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення грунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
При цьому, п.3 ст.20 Земельного кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, належної особі на праві приватної власності, в межах населеного пункту відбувається виключно на підставі рішення сільської, селищної чи міської ради, за ініціативи власника земельної ділянки з обов?язковим виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, з обов?язковим погодженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до вимог статті 186-1 Земельного кодексу України.
Водночас, ОСОБА_4 в порушення вимог земельного законодавства, не ініціюючи перед Гутянською сільською радою Костопільського району Рівненської області питання зміни цільового призначення належної йому на праві власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,8119 га, акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №7502, що розташована в с.Гута Костопільського району Рівненської області, не маючи затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, спеціального дозволу на зняття та перенесення грунтового покриву, вирішив без зміни цільового призначення земельної ділянки та переведення її в землі водного фонду, облаштувати на частині вищевказаної земельної ділянки штучну водойму для власних потреб.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, проявляючи безгосподарність при використанні належної йому земельної ділянки площею 1,8119 га, акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №7502, яка належить до земель сільськогосподарського призначення, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Гута Костопільського району Рівненської області, протягом серпня місяця 2019 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) із застосуванням техніки, здійснив зняття грунтового покриву та незаконно облаштував на частині вищевказаної земельної ділянки штучну водойму (ставок) загальною площею 0,0014 га, яку з серпня місяця 2019 року по даний час використовує для власних потреб.
Внаслідок облаштування ОСОБА_6 штучної водойми (ставка) на наданій йому для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення земельній ділянці площею 1,8119 га, акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №7502, що розташована в с.Гута Костопільського району Рівненської області, без зміни її цільового призначення, частина земельної ділянки площею 0,0014 га безпідставно була виведена з сільськогосподарського обороту.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у безгосподарському використанні земель, що спричинило виведення землі із сільськогосподарського обороту, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.254 КК України.
Під час досудового розслідування між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000278 від 12.05.2020, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 20 травня 2020 року укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 472 КПК України.
Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.254 КК України щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 22.05.2020 року, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.254 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 /п`ятсот десять/ гривень, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до ст.12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відноситься до злочину невеликої тяжкості. Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.254 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, речові докази та процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 374, 475 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 20 травня 2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 /тридцять/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 /п`ятсот десять/ гривень, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_4 не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1