Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/102/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 191 (84, 86-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Кропивницькому кримінальне провадження №0001704 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2019 року, стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2019 року відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 26 вересня 2019 року між прокурором Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001704 від 18 липня 2019 року.
Також, вказаним судовим рішенням повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 191, ч. ч. 1, 3 ст. 362 КК України прокурору Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 для усунення недоліків.
На вказану ухвалу суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині повернення прокурору обвинувального акту та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд кримінального провадження №0001704 від 18.07.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.191, ч.ч. 1, 3 ст.362 КК України в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області.

Прокурор вважає, що дане рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону та рішення суду першої інстанції містить невідповідності фактичним обставинам кримінального провадження, а тому дана ухвала підлягає скасуванню в частині повернення обвинувального акту прокурору.

Зазначає, що згідно з матеріалів кримінального провадження встановлено, що на адресу Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області від начальника філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_9 надійшла заява про вчинене кримінальне правопорушення, у тому числі ОСОБА_7 , чим завдано збитки банку.

18.09.2019 слідчим залучено в якості представника потерпілого у кримінальному провадженні №0001704 від 18.07.2019 керівника Кіровоградського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ОСОБА_9 .

В подальшому, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.191, ч.ч. 1, 3 ст.362 КК України направлено до Олександрійського міськрайонного суду для розгляду.

У вказаному обвинувальному акті у відповідності до вимог п.3 ч.2 ст.291 КПК України зазначено, що потерпілим є юридична особа - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії - Кіровоградського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», представником якого є керівник юридичної особи ОСОБА_9 .

Проте, під час підготовчого судового засідання, суд першої інстанції в ухвалі від 25.11.2019 вийшов за межі тих питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання, чим істотно порушив вимоги чинного кримінального процесуального закону та зробив хибний висновок про те, що обвинувальний акт містить суперечливі відомості щодо потерпілого.

Більше того, суд першої інстанції в зазначивши, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам п.3 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки містить суперечності щодо того, кому завдано збитки, фактично перейшов до його розгляду по суті, що на стадії підготовчого судового засідання є незаконними.

Так, суд вдався до правової оцінки фактичних обставин кримінального провадження, а саме розпочав встановлювати кому та яку шкоду було завдано, що є неприпустимим на даній стадії процесу та не врахував, що висновки щодо розміру шкоди та кому вона була завдана повинні бути викладеними в судовому рішенні, постановленому за наслідками розгляду провадження по суті, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Окрім того, відповідно до п.7 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно п.6 ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що з метою встановлення розміру шкоди завданого протиправними діями ОСОБА_7 призначено судово-економічну експертизу, яку в подальшому проведено та експертом надано висновок №766/767/19-27 від 29.04.2019 в якому зазначено, яку саме шкоду завдано протиправними діями ОСОБА_7 .

Водночас в обвинувальному акті у відповідності до вимог п.7 ч.2 ст.291 КПК України зазначено, що кримінальним правопорушенням завдана матеріальна шкода на суму 37 500,00 грн.

Однак, суд першої інстанції вийшов за межі тих питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання, чим істотно порушив вимоги чинного кримінального процесуального закону та вдався до встановлення суми завданої ОСОБА_7 матеріальної шкоди, при цьому не маючи можливості дослідити висновок судово-економічної експертизи №766/767/19-27 від 29.04.2019 в якому і визначений розмір завданої матеріальної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції вдався до правової оцінки фактичних обставин кримінального провадження, а саме розпочав встановлювати вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та в подальшому ухвалив повернути прокурору обвинувальний акт, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Більше того, судом першої інстанції безпосередньо вказується на те, що на думку суду виклад фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення є некоректним та містить прогалини, суперечності та неточності щодо визначення розміру завданої шкоди та особи, потерпілої від злочину, що свідчить про надання оцінки фактичним обставинам кримінального провадження, що не передбачено на стадії підготовчого судового засідання.

При цьому, судом першої інстанції не зроблено жодного посилання на порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України, який саме і вказує а необхідність зазначення в обвинувальному акті викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали суду зазначаються мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався.

Також, прокурор зазначає, що суд вказує на порушення вимог п.п. 3, 7 ч.2 ст.291 КПК України, а саме невірне (суперечливе), на розсуд суду, викладення в обвинувальному акті відомостей стосовно потерпілого та розміру завданої шкоди діями обвинуваченої.

В той же час, суд першої інстанції в ухвалі не вказав мотиви з яких виходив при постановленні вказаної ухвали, а лише зроблено формальне посилання на те, що допущені прокурором недоліки порушують право обвинуваченої на захист та справедливий суд.

Водночас прокурор звертає увагу на те, що згідно матеріалів кримінального провадження до участі в даному кримінальному провадженні в якості захисника ОСОБА_7 залучено адвоката ОСОБА_10 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги, тобто обвинуваченій в повній мірі забезпечено право на захист та в подальшому забезпечено всі права, як на стадії досудового розслідування, так і під час підготовчого судового засідання.

Таким чином на думку прокурора є незрозумілим, яким чином невірне (суперечливе), на розсуд суду, викладення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 відомостей стосовно потерпілого та розміру завданої шкоди порушує її право на захист і справедливий суд та може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Більше того, на стадії досудового розслідування підозрюваній ОСОБА_7 та її захиснику ОСОБА_10 надано доступ до матеріалів кримінального провадження та вручено обвинувальний акт і реєстрів матеріалів досудового розслідування. При цьому, будь яких зауважень від обвинуваченої та її захисника щодо порушення їхніх прав не надійшло, а навпаки ними повністю визнано пред`явлене обвинувачення, у тому числі щодо розміру завданої шкоди та кому вона була завдана і укладено з прокурором угоду про визнання винуватості.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, дана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Окрім того, прокурор зазначає, що судом грубо порушено вимоги п.3 ч.3 ст.314 КПК України, зі змісту яких вбачається, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд, та не враховано, що невірне (суперечливе), на розсуд суду, викладення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 відомостей щодо потерпілого та розміру шкоди завданої кримінальним правопорушення може бути усунуто прокурором, у разі необхідності, в ході судового розгляду.

Також на думку прокурора судове рішення містить невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, в ухвалі суду першої інстанції від 25.11.2019 зазначено, що обвинувачена та її захисник в ході підготовчого судового засідання зазначили про необхідність повернення обвинувального акту, що не відповідає дійсності.

Так, на запитання суду щодо визнання своєї вини у вчиненні інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушень обвинувачена ОСОБА_7 повідомила, що вину визнає повністю та просила суд затвердити укладену з прокурором угоду про визнання винуватості. Стосовно повернення обвинувального акту обвинувачена не запитання суду відповіді не надала та надала можливість висловитися своєму захиснику, який в свою чергу в супереч позиції своєї підзахисної підтримав позицію прокурора щодо неможливості затвердження угоди та не зміг чітко висловитися щодо наявності підстав для повернення прокурору обвинувального акту.

Враховуючи, що в ухвалі суду першої інстанції допущено невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження, дана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника адвоката ОСОБА_10 , який залишив вирішення апеляційної скарги прокурора на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних вимог.

Враховуючи вказані вимоги закону, колегія суддів не входить в обговорення мотивів суду першої інстанції у відмові в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 26 вересня 2019 року між прокурором Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001704 від 18 липня 2019 року.
Крім того, ухвали суду першої інстанції щодо відмови в затвердженні угоди, апеляційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частинами 1 та 2 статті 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно вимог ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що підстави для повернення обвинувального акта, які наведені в ухвалі суду першої інстанції є передчасними.
Так, мотивуючи своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд першої інстанції зазначив, що при викладі фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 191 КК України, зазначено, що обвинуваченою завдано шкоду державі в особі ПАТ «Державний ощадний банк України» в розмірі 7 100,00 грн., 4 380,00 грн., 11 800,00 грн. та 14 300,00 грн., що становить 37 580,00 грн. В подальшому в обвинувальному акті зазначено, що кримінальним правопорушенням ПАТ «Державний ощадний банк України» завдана матеріальна шкода на суму 37 500,00 грн. Тобто, зазначені в обвинувальному акті суми завданої матеріальної шкоди суперечать одна одній.
Також те, що потерпілим в обвинувальному акті зазначено ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України». При цьому, з описової частини змісту обвинувального акту вбачається, що шкоду завдано державі в особі ПАТ «Державний ощадний банк України», а при визначені загального розміру матеріальних збитків зазначено, що шкоду завдано безпосередньо ПАТ «Державний ощадний банк України».
Тобто, за висновком суду першої інстанції обвинувальний акт містить суперечності щодо того, кому завдано збитків державі в особі ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Державний ощадний банк України», як юридичній особі, чи ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України».
Проте, на думку колегії суддів, суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги п. п. 3, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України відповідно до яких, обвинувальний акт має містити відомості про кожного потерпілого та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Як убачається з обвинувального акту вказані відомості у ньому зазначені.
Водночас, суд першої інстанції зазначивши, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки містить суперечності щодо потерпілого та суми завданих збитків, перейшов до його розгляду по суті, що під час підготовчого судового засідання є неприпустимим.

При цьому, колегія суддів зауважує, що на стадії підготовчого судового засідання, оцінка доказів, визначення правильності правової кваліфікації і оцінка повноти викладених обставин кримінального правопорушення не здійснюється, а дається судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
У підготовчому провадженні наведені питання не вирішуються, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду кримінального провадження
Отже, зробивши висновки, щодо неконкретності пред`явленого обвинувачення, прогалин, суперечностей і неточності щодо визначення розміру завданої шкоди та особи, потерпілої від злочину, місцевий суд вийшов за межі наданої йому компетенції, пов`язаної із вирішенням питання про повернення обвинувального акта.
Разом з цим, суд першої інстанції зробив висновки, які мав зробити лише під час судового розгляду, зокрема, щодо дій обвинуваченої у ході вчинення злочину та щодо інших обставин, які підлягають доказуванню у ході судового розгляду.
За таких обставин, суд першої інстанції у своєму рішенні не вказав правових підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для повернення обвинувального акта прокурору.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно визнав обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001704 від 18 липня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , таким, що не відповідає вимогам КПК України, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції в цій частині - скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 376 ч.2, 404, 407, 409, 412, 415, 419, КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.
Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2019 року в частині повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001704 від 18 липня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 191, ч. ч. 1, 3 ст. 362 КК України прокурору для усунення недоліків, - скасувати.
Призначити новий розгляд обвинувального акту по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001704 від 18 липня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 191, ч. ч. 1, 3 ст. 362 КК України, в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4