Провадження № 11-кп/811/132/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 січня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави ОСОБА_6 , обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0002759 від 16 серпня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 156 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 січня 2020 року продовжено обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 156 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - до 15 березня 2020 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про заміну запобіжного заходу ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою захисники обвинуваченого ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 січня 2020 року та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту з можливістю відвідувати лікувальні заклади.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зазначають, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та немотивованою, яка ґрунтується лише на суб`єктивних припущеннях загального характеру.
Вказують, що при постановленні ухвали судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_6 свої процесуальні обов`язки виконував належним чином, зокрема 16 серпня 2019 року саме він здійснював виклик поліції, від органів досудового розслідування не переховується, постійно проживав за однією адресою, із свідками у справі не спілкувався, впливу на потерпілих не здійснював.
Зазначають, що обвинувачений не має на меті уникати кримінальної відповідальності. Оскільки свою вину у вчиненні злочину він не визнав, тому має намір доводити свою невинуватість. Вказують, що доказів того, що він має намір вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, не має.
Крім того, захисники зазначають, що суд першої інстанції не надав оцінки стану здоров`я ОСОБА_6 . Вказують на дані довідки № 19 про стан здоров`я ОСОБА_6 , згідно яких стан здоров`я такого не покращується. Вважають, що в ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» відсутні необхідні медикаменти для лікування хворих з діагнозом, який є у ОСОБА_6 .
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обгрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та такі не зменшились, з урахуванням тяжкості злочинів, інкримінованих ОСОБА_6 , та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних середньої тяжкості та тяжкого злочинів.

Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на малолітніх потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Доводи захисників щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Що стосується покликань захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі про те, що незадовільний стан здоров`я унеможливлює перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в установі виконання покарань, то такі колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на те, що медична частина державної установи виконання покарань забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог захисників не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 січня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 15 березня 2020 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисників - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4