УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , -

У С Т А Н О В И В:

В провадженні слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира перебуває скарга потерпілого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000041 від 28.02.2017 р., щодо зобов`язання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 розглянути клопотання скаржника від 18.11.2019 р., 25.11.2019 вх. №1994, 25.11.2019 р. вх. №1995, 26.11.2017 р. вх. № 1997, 13.12.2019 р. та задовольнити їх.

В судовому засіданні скаржник підтримав свої вимоги у повному обсязі.

Прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги як не обгрунтованої.

Суд, вислухавши скаржника, прокурора, дослідивши надані сторонами докази встановив.

У провадженні СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження № 0000041 від 27.02.2017 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 385 КК України.

Разом з тим, суд звертає увагу, що первинно Житомирським ВП ГУНП в Житомирській області було порушено кримінальне провадження №0004386 від 01.09.2015 р. внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Обставини справи: 08 липня 2015 р., рухаючись по головній дорозі на автомобілі «Шевроле Авео», на перехресті вулиць Мануїльського - Домбровського ОСОБА_3 не зміг уникнути зіткнення з автомобілем «Шкода Фабіа», який спочатку знизив швидкість, а потім зненацька здійснив прискорення та перегородив рух автомобілю «Шевроле Авео». Внаслідок ДТП автомобіль «Шевроле Авео», яким керував ОСОБА_3 , отримав значні механічні ушкодження, а сам ОСОБА_3 , за висновком експерта від 07.09.2015 р. № 1761, додаткового висновку експерта від 06.11.2015 р. № 2270 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Під час досудового слідства було проведено ще три комісійні судово-медичні експертизи (висновок експерта № 28 від 29.04.2016 р., додатковий висновок експерта № 33 від 05.05.2016 р. та повторний висновок експерта № 75 від 05.10.2016 р.)
У своїх зверненнях, де ОСОБА_3 оскаржував вищезазначені висновки експертів, він наголошував, що, на його думку, під час їх відпрацювання, експертами допускались порушення нормативно-правових актів, які застосовуються під час їх відпрацювання, а саме: допускалось часткове викладення інформації у дослідницьку частину висновку експерта з медичних документів, які надавались для вивчення, що дозволяло занижувати наслідки отриманих травм; вносились зміни в текст наданих документів під час їх переносу до розділів: «Обставини справи» та «Дослідницька частина» висновків експерта, а також заносилась до цих розділів завідомо неправдива інформація; здійснювалось маніпулювання інформацією;не всі документи заносились до протокольної частини висновку експерта та доводились до членів комісії;не здійснювалось вивчення та належне оцінювання ситуації, під час якої ОСОБА_3 отримав травми, що підтверджується виникненням пошкоджень від ударів його тіла в салоні автомобіля, яким він керував, що зазначається у висновку експертів від 23.02.2016 р. № 3/148 Житомирського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України. Інформація про наявність зазначеного експертного дослідження в матеріалах справи в трьох перерахованих висновках експерта не зазначається; аналіз наявної інформації здійснювався поверхово, без докладного опису проведених досліджень та зазначення методик, застосованих при цьому.
Так, у звернені від 18.11.2019 р. потерпілий повідомляє, що в ході ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000041 ним виявлена відсутність ряду звернень до органу досудового розслідування, прокуратури та відповідей на них, у зв`язку з чим просить перевірити вказану інформацію, про що повідомити його.

Таким чином, в зверненні не порушується питання щодо проведення слідчих та процесуальних дій в порядку ст. 220 КПК України, відповідь на останнє місцевою прокуратурою надано 17.12.2019 р. , зокрема роз`яснено вимоги щодо зберігання звернень, відповідей, інших документів, що надходять до прокуратури в межах кримінального провадження. Крім того, повідомлено, що в частині відсутності звернень, що спрямовувалися до СВ Житомирського ВП та відповідей на них, лист спрямований до орган досудового розслідування для розгляду та надання відповіді заявнику.

У зверненні від 25.11.2019 р. ОСОБА_3 просить підготувати супровідний лист до Житомирського відділення Київського НДІСЕ, в якому зазначити перелік документів, які потерпілий має передати експерту для проведення судово-психологічної експертизи із зазначенням наведених документів.

26.12.2019 р. на вищенаведену вимогу ОСОБА_3 прокурором до Житомирського відділення Київського НДІСЕ спрямовано лист про забезпечення здійснення передачі медичних та інших документів до експертної установи в обсязі, що зазначений у клопотанні від 25.11.2019 р.

Про прийняте рішення прокурором проінформовано потерпілого 23.12.2019 року.

Відповідно до відмітки експертної установи 27.12.2019 р. ОСОБА_3 передав відповідні документи експерту.

Крім того, 27.12.2019 р. від ОСОБА_3 надійшло звернення до процесуального керівника про повернення частини оригіналів медичних документів, про що було в цей же день спрямовано лист до експерта та відповідно до інформації з Житомирського відділення КНДІСЕ дані документи повернуто ОСОБА_3 .

Таким чином, наразі підстави для повторного розгляду звернення від 25.11.2019 р. відсутні, оскільки викладені в ньому вимоги щодо порядку направлення документів до вказаної установи виконані.

У клопотанні від 25.11.2019 р. за № 1995 ОСОБА_3 просить доповнити перше та третє питання постанови про призначення судово-психологічної експертизи від 24.10.2019 р., зазначити кількість томів і аркушів кримінального провадження.

За результатами розгляду 27.11.2019 р. прокурором винесено постанову про відмову у задоволенні останнього.

У відповідності до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Таким чином, потерпілий користується правом подання слідчому, прокурору клопотання про здійснення будь-яких процесуальних дій, у тому числі, слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових).

Разом з тим, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно розділу 6 Узагальнення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування від 12.01.2017 (далі Узагальнення) необхідно зауважити, що п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК передбачене право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому. З огляду на зазначене слідчі судді обґрунтовано відмовляють у відкритті провадження, якщо скарга зумовлена прийняттям постанови про відмову у проведенні дій, які не можуть бути віднесені до категорії слідчих (розшукових).

Вичерпний перелік слідчих (розшукових) дій визначений главою 20 КПК України. До них, зокрема, відносяться: допит (ст. 224 КПК України); пред`явлення особи для впізнання (ст. 228 КПК України); пред`явлення речей для впізнання (ст. 229 КПК України); пред`явлення трупа для впізнання (ст. 230 КПК України); обшук (ст. 234 КПК України); огляд (ст. ст. 237, 238, 239 КПК України); слідчий експеримент (ст. 240 КПК України); освідування особи (ст. 241 КПК України); призначення експертизи (ст. 242 КПК України).

Вичерпаний перелік негласних слідчих (розшукових) дій визначений главою 21 КПК України.

Разом з тим, у поданому ОСОБА_3 клопотанні не порушується питання про проведенні конкретної слідчої (розшукової), негласної слідчої (розшукової) дії, а, отже, постанова про відмову в задоволенні клопотання від 27.11.2019 не може бути предметом оскарження відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Крім того суд вважає, що скарга ОСОБА_3 не може бути задоволена згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора щодо нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно розділу 1.3 Узагальнення бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.
На думку суду, прокурором, при розгляді клопотання потерпілого ОСОБА_3 вимоги ст. 220 КПК України не порушені, оскільки в межах строку, визначеного КПК України, за результатами розгляду скарги прийнято процесуальне рішення у вигляді постанови про відмову в задоволенні клопотання від 27.11.2019 р.
Разом з тим, процесуальні дії, у проведенні яких клопотав потерпілий ОСОБА_3 , не містять чітко визначеного КПК України обов`язку їх виконання прокурором та строку їх виконання.
Таким чином, скарга потерпілого ОСОБА_3 не підлягає задоволенню у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Окрім наведеного, потерпілим не порушується питання про скасування постанови прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 27.11.2019 р. про відмову в задоволенні клопотання.
Натомість, зобов`язання слідчим суддею здійснити процесуальні дії, у вчиненні яких прокурором відмовлено постановою, без скасування відповідного процесуального рішення прокурора є неможливим, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 110 КПК України постанова прокурора, прийнята в межах його компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.
Узверненні від 26.11.2019 р. ОСОБА_3 повідомляє, що відмовляється прибути до експерта для проведення експертного дослідження до направлення матеріалів кримінального провадження до відповідної експертної установи та просить прокурора здійснити всі необхідні процесуальні дії для забезпечення законності проведення експертизи.

В даному зверненні ОСОБА_3 не порушує питання про проведення конкретної процесуальної дії в порядку ст. 220 КПК України, таким чином воно розглядається поза межами вимог щодо трьохденного строку розгляду. Відповідь на останнє надано 23.12.2019 р. Зокрема, повідомлено про перенесення експертом психологічного обстеження на іншу дату, яка буде визначена після надходження до експертної установи матеріалів кримінального провадження. Також зазначено, що з метою забезпечення належного виконання вимог експерта необхідно провести ще ряд слідчих дій, з метою отримання вихідних даних.
Таким чином, підстави для повторного розгляду звернення від 26.11.2019 року наразі відсутні, аналізом наданої місцевою прокуратурою відповіді вимоги зазначені в останньому виконанні.
Уклопотанні від 16.12.2019 р. ОСОБА_3 просить надати для ознайомлення постанову про уточнення постанови про призначення судово-психологічної експертизи від 24.10.2019 р., надати інформацію стосовно розгляду звернення від 25.11.2019 р., повідомити інформацію щодо причин зміни слідчого.

Враховуючи те, що постанова про уточнення постанови про призначення судово-психологічної експертизи прийнята лише 23.12.2019 р., надати для ознайомлення потерпілому вищенаведену постанову до вказаної дати (23.12.2019 року) було неможливо. Водночас в це й же день надана відповідь ОСОБА_3 про можливість ознайомлення з останньою. При цьому, оскільки 26.12.2019 р. матеріали кримінального провадження № 0000041 на клопотання експерта мали бути направлені до Житомирського відділення Київського НДІСЕ, потерпілого письмово проінформовано про необхідність ознайомлення з даної постановою до наведеної дати.

В частині надання інформації стосовно розгляду звернення від 25.11.2019 року, та повідомлення інформації щодо причин зміни слідчого, дані вимоги в розумінні ст. 220 КПК України не є процесуальним та слідчими діями, у зв`язку з чим відповідь на них надається поза межами вимог щодо 3-денного строку розгляду клопотання.

За результатами розгляду даного звернення, 23.12.2019 р. спрямовано копію відповіді на звернення від 25.11.2019 р. та надано роз`яснення щодо меж повноважень прокурора та керівника органу досудового розслідування при призначенні та зміні слідчого, що не суперечить вимогам ст. 220 КПК України, та не є предметом розгляду відповідно до ст. 303 КПК України.

Враховуючи наведені норми, слідчий суддя вважає, що вимоги скарги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 303, 369, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1