Дата документу 15.04.2020 Справа № 332/2769/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 332/2769/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/190/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7
захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянула 15 квітня 2020 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ново- Олександрівка Краснодонського району Луганської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченої органом досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 212, ч.1 ст. 366 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення в наступній редакції:
ОСОБА_7 будучи головним бухгалтером Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» (далі - ПАТ «Запоріжвогнетрив») у період з 01.03.2013 по 10.02.2014 умисно ухилилася від сплати податку на додану вартість у сумі 2 842 387 грн. та податку на прибуток у сумі 2 700 268 грн.

Так, ПАТ «Запоріжвогнетрив» зареєстроване 21.03.1995 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, якому присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи 00191885, номер запису в зазначеному реєстрі 1 005014.

Юридична та фактична адреса ПАТ «Запоріжвогнетрив» є: 69106 м. Запоріжжя, Заводський район, вул. Північне шосе, буд. 22 Б/1. Одним з основних видів діяльності виробництво вогнетривких виробів.

ПАТ «Запоріжвогнетрив» перебуває на податковому обліку у Запорізькому управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Запорізьке управління Офісу ВПП ДФС).

27.08.1997 ПАТ «Запоріжвогнетрив» зареєстровано платником податку на додану вартість, про що видано свідоцтво № 200267460.

Наказом від 18.09.1991 №6к ОСОБА_7 затверджена на посаду головного бухгалтера Запорізького вогнетривкого заводу, правонаступником якого є ПАТ «Запоріжвогнетрив».

Відповідно до Кримінального кодексу України від 05.04.2001 №2341-111 (зі змінами та доповненнями, далі - КК України) службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

При організації та веденні податкового обліку, забезпеченні нарахування та контролю своєчасності перерахування податків та обов`язкових платежів до бюджету, організації обліку та контролю доходів та видатків при складанні декларацій з податку на прибуток та податку на додану вартість, здійсненні контролю при обчисленні зазначених податків для сплати до бюджету ОСОБА_7 як службова особа підприємства зобов`язана була керуватися Податковим кодексом України №2755-ІУ від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями, далі - ПКУ), положеннями якого передбачено наступне. Пунктом 8.1 статті 8 ПК України в Україні встановлені загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Відповідно до п.9.1.3 п.9.1 ст. 9 ПК України податок на додану вартість належить до загальнодержавного податку.

Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.3, 16.1.4 п.16.1. ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків і зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п.36.5 ст.36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 44.1. ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, на підставі даних, не підтверджених документами.

Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІУ, із змінами та доповненнями (далі Закон № 996) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (п. 2 ст. 3 Закону № 996).

Відповідно до положень п.6 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 08.07.2010 N 2457-УІ бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (п.2 ст.3 Закону №996).

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити:

-назву документа;

-дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ;

-зміст та обсяг господарської операції;

-посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

-особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 Закону №996, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 № 88).

Відповідно до Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 № 88, із змінами і доповненнями (далі - Положення №88):

«Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення».

Згідно з п.2.15 та 2.16 Положення №88 забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам. Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Статтею 67 Конституції України від 28.06.1996 року передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Враховуючи викладене, головному бухгалтеру ПАТ «Запоріжвогнетрив» ОСОБА_7 достовірно було відомо, що вона відповідно до норм наведеного вище законодавства України зобов`язана знати про достовірність даних, вказаних у документах фінансово-господарської діяльності і відповідно достовірно й вчасно визначати суми податків, а також у повному обсязі та у встановлений законом термін сплачувати їх у бюджет держави.

Протягом березня 2013 року - лютого 2014 року ПАТ «Запоріжвогнетрив» здійснювало діяльність з виробництва вогнетривких виробів.

Усвідомлюючи, що в результаті проведених операцій ПАТ «Запоріжвогнетрив» з купівлі в ТОВ Українська нафто-газова компанія» () природного газу в ПАТ «Запоріжвогнетрив» виникає право на віднесення сум коштів до складу податкового кредиту з ПДВ та витрат з податку на прибуток ОСОБА_7 вирішила завищити склад формування показників( податкового кредиту та витрат і відповідно зменшити розміри податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства).

На виконання свого злочинного умислу, у період з 01.03.2013 по 20.05.2013 ОСОБА_7 завищила склад податкового кредиту з ПДВ за рахунок проведення в податковому обліку підприємства господарських операцій з ТОВ Українська нафто-газова компанія» на загальну суму 2 842 387 грн., у тому числі по періодах: березень 2013 року - 1 209 112 грн.; квітень 2013 року - 1 633 275 грн.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України «податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця".

Пунктом 201.10. ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, податкові накладні у відповідності з вимогами законодавства є звітними податковими документами, на підставі яких формується податковий кредит з податку на додану вартість.

Пунктом 198.1. ст.198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання товарів.

Відповідно до вимог п. 198.2 ст. 198 ПК України «датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною».

Згідно з п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів, не підтверджених податковими накладними.

За змістом п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України юридична дефектність відповідних первинних документів не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платника податку - учасника відповідної операції.

Відповідно до Постанови колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 22.09.2015 №810/5645/14/21-887а15, яка є остаточною та оскарженню не підлягає, податкові та видаткові накладні, які стали підставою для формування підприємством податкового кредиту та сум валових витрат, виписані від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності суб`єкта господарювання, зокрема й підписання будь-яких первинних документів, тому юридично правильним є висновок про те, що виписані від імені цього контрагента первинні документи не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважною особою звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту та зменшення на їх підставі оподатковуваного доходу на суму витрат є безпідставним. Тобто, за нормами чинного законодавства віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість можливе лише за умови отримання оформлених уповноваженою платником особою у встановленому порядку податкових накладних.

ОСОБА_7 будучи головним бухгалтером ПАТ «Запоріжвогнетрив» та маючи умисел на ухилення від сплати податків, контролюючи та організовуючи облік доходів та витрат, будучи достовірно обізнаною про істинні результати фінансово-господарської діяльності підприємства , перебуваючи за юридичною та фактичною адресою ПАТ «Запоріжвогнетрив»: м. Запоріжжя, Заводський район, вул. Північне шосе, буд. 22 Б/1, реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на ухилення від сплати податку на додану вартість, у порушення вимог п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2012 №2755-VI (із змінами та доповненнями), діючи умисно, безпідставно внесла, підписала та надала до Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС (правонаступник СДПІ по роботі з ОВП у м. Запоріжжі ДФС) податкові декларації з податку на додану вартість за березень та квітень 2013 року де в рядку 10.1 умисно зазначила суми коштів у складі податкового кредиту з податку на додану вартість по операціях з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» за податковими накладними №П7 від 12.03.2013, №253 від 19.03.2013, №405 від 26.03.2013, №601 від №155 від 16.04.2013, №218 від 19.04.2013, №315 від 25.04.2013, №443 від 30.04.2013.

У результаті вказаних умисних дій ОСОБА_7 до бюджету не надійшли кошти з податку на додану вартість на березень-квітень 2013 року на суму 2 842 387 грн.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , у порушення вимог п.44.1 ст.44, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1.9 ст.139 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2013 рік по взаємовідносинах з ТОВ «Українська нафто-газова компанія».

ОСОБА_7 , діючи умисно, безпідставно, у період з 01.03.2013 по 10.02.2014 (включно) внесла, підписала та надала до Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС (правонаступник СДПІ по роботі з ОВП у м. Запоріжжі ДФС) податкові декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2013 року, півріччя 2013 року, три квартали 2013 року та річну за 2013 рік де в рядку 04 (рядок 05+рядок 06) умисно зазначила суми коштів у складі витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, по операціях з ТОВ Українська нафто-газова компанія» на суму 14 211 937 грн., у т.ч. по періодах:

1 квартал 2013 року - 6 045 561 грн.;

півріччя 2013 року - 14 211 937 грн.;

3 квартали 2013 року - 14 211 937 грн.;

2013 рік 2013 року 14211937 грн.

У результаті вказаних умисних дій ОСОБА_7 до бюджету не надійшли кошти з податку на прибуток за вказаний період на суму 2 700 268 грн.

Згідно з висновками акту від 30.08.2016 №85/28-04-14-00/00191885 документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Запоріжвогнетрив» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово- господарської діяльності з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» складеного фахівцями СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС встановлено заниження податку на додану вартість у сумі 2 842 387 грн. та податку на прибуток у сумі 2 700 268 грн. По результатах проведеної перевірки, СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС прийняті податкові повідомлення-рішення від 15.09.2016 №, №, згідно з якими для ПАТ «Запоріжвогнетрив» визначені суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 842 387 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції) у сумі 1 421 193,50 грн., з податку на прибуток у сумі 2 700 268 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції) у сумі 675 067 грн.

Висновком судової економічної експертизи від 04.08.2017 №252 підтверджені висновки акту від 30.08.2016 №85/28-04-14-00/00191885 в частині заниження податку на додану вартість у сумі 2 842 387 грн. та податку на прибуток у сумі 2 700 268 грн.

Пунктом 5 Підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень ПК України передбачено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян (НМДГ), то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 ПК України , сума податкової соціальної пільги дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до п. 1 розділу XIX «Прикінцеві положення» ПК України 9 (у редакції, яка діяла станом на 31.12.2014 року), цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2011 року, крім п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 цього Кодексу, який набирає чинності з 1 січня 2015 року. До 31 грудня 2014 року для цілей застосування цього підпункту податкова соціальна пільга надається в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 № 5515-VI з 1 січня 2013 року розмір прожиткового мінімуму установлено у сумі 1 147 грн. Тобто, за нормами чинного законодавства неоподатковуваний мінімум доходів громадян в 2014 році складав 609 гривень (50% прожиткового мінімуму 573,5 грн.)

Таким чином, у результаті злочинних дій головного бухгалтера ПАТ «Запоріжвогнетрив» ОСОБА_7 , об`єднаних єдиним умислом, державі спричинено шкоду у вигляді фактичного ненадходження до бюджетів податку на додану вартість на суму 2 842 387 грн., податку на прибуток у сумі 2 700 268 грн., а всього податків на загальну суму 5 542 655 грн., що станом на період вчинення кримінального правопорушення складає 9 664,6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та є особливо великим розміром.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст. 212 КК України як умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Крім того, головний бухгалтер ПАТ «Запоріжвогнетрив» ОСОБА_7 , будучи службовою особою підприємства, на яку покладені обов`язки формування та достовірності податкової звітності про результати діяльності підприємства, повноту, своєчасність, достовірність надання облікових документів, повноту та своєчасність сплати до бюджетів та державних цільових фондів податків, зборів та інших обов`язкових платежів до бюджетів, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, Заводський район, вул. Північне шосе, буд. 22 Б/1, у період з 01 березня 2013 року по 10 лютого 2014 року (включно), умисно, з метою ухилення від сплати податків, усвідомлюючи, що зазначені дії призведуть до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, систематично складала та вносила до офіційних документів - податкових декларацій з податку на додану вартість та декларацій з податку на прибуток завідомо неправдиві відомості про операції з придбання природного газу від ТОВ «Українська нафто-газова компанія» (), які підписувала та надавала до державного контролюючого органу - Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби (на теперішній час Запорізьке управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби), а саме в:

1. Податковій декларації з ПДВ за березень 2013 року (звітна нова) з завищеним складом податкового кредиту в сумі 1 209 112 грн. (з внесенням відомостей із підроблених документів по операціях з ТОВ «Українська нафтогазова компанія» - податкових накладних №117 від 12.03.2013, №253 від 19.03.2013, №405 від 26.03.2013, №601 від 31.03.2013), яку ОСОБА_7 як головний бухгалтер ПАТ «Запоріжвогнетрив» підписала та надала 21.04.2010 до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби (далі - СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі ДПС) електронним зв`язком з електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийнята органом державної податкової служби за реєстраційним номером , що підтверджується квитанцією №2 від 21.04.2013. Отже, ОСОБА_7 частково внесла неправдиві відомості до зазначеної податкової декларації щодо сум податкового кредиту з ПДВ у розмірі 1 209 112 грн.;

2. Податковій декларації з ПДВ за квітень 2013 року (звітна нова) з завищеним складом податкового кредиту в сумі 1 633 275 грн. (з внесенням відомостей із підроблених документів, по операціях з ТОВ «Українська нафтогазова компанія» - податкових накладних №155 від 16.04.2013, №218 від 19.04.2013, №315 від 25.04.2013, №443 від 30.04.2013), яку ОСОБА_7 як головний бухгалтер ПАТ «Запоріжвогнетрив» підписала та надала 20.05.2013 до СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі ДПС електронним зв`язком з електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийнята органом державної податкової служби за реєстраційним номером , що підтверджується квитанцією №2 від 20.05.2013. Отже, ОСОБА_7 частково внесла неправдиві відомості до зазначеної податкової декларації щодо сум податкового кредиту з ПДВ у розмірі 1 633 275 грн.;

3. Податковій декларації з податку на прибуток за І квартал 2013 року (звітна нова) з завищеним складом витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 6 045 561 грн., (з внесенням відомостей із підроблених документів, по операціях з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» податкових накладних №117 від 12.03.2013, №253 від 19.03.2013, №405 від №601 від 31.03.2013), яку ОСОБА_7 як головний бухгалтер ПАТ «Запоріжвогнетрив» підписала та надала 13.05.2013 до СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі ДПС електронним зв`язком з електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийнята органом державної податкової служби за реєстраційним номером , що підтверджується квитанцією №2 від 13.05.2013. Отже, ОСОБА_7 частково внесла неправдиві відомості до зазначеної податкової декларації щодо сум витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 6 045 561 грн.;

4 Податковій декларації з податку на прибуток за півріччя 2013 року (звітна) з завищеним складом витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 14 211 937 грн., (з внесенням відомостей із підроблених документів, по операціях з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» податкових накладних №117 від 12.03.2013, №253 від 19.03.2013, №405 від 26.03.2013, №601 від 31.03.2013, №155 від 16.04.2013, №218 від 19.04.2013, №315 від 25.04.2013, №443 від 30.04.2013), яку ОСОБА_7 як головний бухгалтер ПАТ «Запоріжвогнетрив» підписала та надала 09.08.2013 СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів електронним зв`язком з електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийнята органом державної податкової служби за реєстраційним номером 9, що підтверджується квитанцією №2 від 09.08.2013. Отже, ОСОБА_7 частково внесла неправдиві відомості до зазначеної податкової декларації щодо сум витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 14 211 937 грн.;

5. Податковій декларації з податку на прибуток за півріччя 2013 року (уточнююча) з завищеним складом витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 14 211 937 грн., (з внесенням відомостей із підроблених документів, по операціях з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» - податкових накладних №155 від 16.04.2013, №218 від 19.04.2013, №315 від 25.04.2013, №443 від 30.04.2013), яку ОСОБА_7 як головний бухгалтер ПАТ «Запоріжвогнетрив» підписала та надала 03.09.2013 до СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів електронним зв`язком з електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийнята органом державної податкової служби за реєстраційним номером , що підтверджується квитанцією №2 від 03.09.2013. Отже, ОСОБА_7 частково внесла неправдиві відомості до зазначеної податкової декларації щодо сум витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 14 211 937 грн.;

6.Податковій декларації з податку на прибуток за півріччя 2013 року (уточнююча) з завищеним складом витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 14 211 937 грн., (з внесенням відомостей із підроблених документів, по операціях з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» - податкових накладних №155 від 16.04.2013, №218 від 19.04.2013, №315 від 25.04.2013, №443 від 30.04.2013), яку ОСОБА_7 як головний бухгалтер ПАТ «Запоріжвогнетрив» підписала та надала 08.11.2013 до СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів електронним зв`язком з електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийнята органом державної податкової служби за реєстраційним номером , що підтверджується квитанцією №2 від 08.11.2013. Отже, ОСОБА_7 частково внесла неправдиві відомості до зазначеної податкової декларації щодо сум витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 14 211 937 грн.;

7.Податковій декларації з податку на прибуток за три квартали 2013 року (звітна) із завищеним складом витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 14 211 937 грн., (з внесенням відомостей із підроблених документів, по операціях з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» - податкових накладних №117 від 12.03.2013, №253 від 19.03.2013, №405 від 26.03.2013, №601 від 31.03.2013, №155 від 16.04.2013, №218 від 19.04.2013, №315 від 25.04.2013, №443 від 30.04.2013), яку ОСОБА_7 як головний бухгалтер ПАТ «Запоріжвогнетрив» підписала та надала 08.11.2013 до СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів електронним зв`язком з електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийнята органом державної податкової служби за реєстраційним номером , що підтверджується квитанцією №2 від 08.11.2013. Отже, ОСОБА_7 частково внесла неправдиві відомості до зазначеної податкової декларації щодо сум витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 14 211 937 грн.;

8. Податковій декларації з податку на прибуток за 2013 рік (звітна) із завищеним складом витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 14 211 937 грн., (з внесенням відомостей із підроблених документів, по операціях з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» - податкових накладних №117 від 12.03.2013, №253 від 19.03.2013, №405 від 26.03.2013, №601 від 31.03.2013, №155 від 16.04.2013, №218 від 19.04.2013, №315 від 25.04.2013, №443 від 30.04.2013), яку ОСОБА_7 як головний бухгалтер ПАТ «Запоріжвогнетрив» підписала та надала 10.02.2014 до СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів електронним зв`язком з електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийнята органом державної податкової служби за реєстраційним номером , що підтверджується квитанцією №2 від 10.02.2014. Отже, ОСОБА_7 частково внесла неправдиві відомості до зазначеної податкової декларації щодо сум витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 14 211 937 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи як службова особа ПАТ «Запоріжвогнетрив», у період з 01 березня 2013 року по 10 лютого 2014 року (включно), умисно, з метою ухилення від сплати податків, усвідомлюючи, що зазначені дії призведуть заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, вчинила діяння з службового підроблення, тобто складання та видачу завідомо неправдивих документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, які здійснювала систематично та послідовно кожного податкового періоду (по податку на додану вартість - щомісячно, по податку на прибуток - щоквартально), що підтверджується документами бухгалтерського та податкового обліку та податковою звітністю ПАТ «Запоріжвогнетрив». Зазначені діяння ОСОБА_7 охоплювалися єдиним умислом з службового підроблення і в них наявні ознаки єдиного продовжуваного злочину.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року:
ОСОБА_7 визнана невинуватою та виправдана на підставі п. 3 ч.1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю стороною обвинувачення, що в діях обвинуваченої ОСОБА_7 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366 та ч. 3 ст. 212 КК України.
Судові витрати по кримінальній справі віднесено на рахунок держави.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з оскаржуваним вироком, вважає його необґрунтованим та незаконним через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог зазначає суд першої інстанції однобічно та упереджено підійшов до доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, надавши їм суб`єктивне трактування та тлумачення, яке не відповідає наявним в матеріалах судового провадження документам та фактичним показам свідків, допитаних під час судового розгляду. В окремих випадках у вироку суд сам собі протирічить у висловлюваннях та висновках, зроблених на підставі проаналізованих же ним доказів.

Вказує, що судом не взяті до уваги та не відображенні у вироку показання свідка ОСОБА_9 , наданні останньою у судовому засіданні 18.10.2018 року з приводу її участі за грошову винагороду у створенні підприємства ТОВ «Українська нафто-газова компанія».

Також зазначає про ненадання належної оцінки тому факту, що в ході проведення досудового розслідування на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» не відшуканні оригінали довіреностей №3 від 24.04.2012 та №7 від 25.04.2013 на ім`я ОСОБА_10 від імені ТОВ «Українська нафто-газова компанія».

Крім того, посилаючись на ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07.09.2016 року за ЄУ № 646/8865/16-к, вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.05.2017 року за ЄУ №641/2949/17 та показання свідка ОСОБА_9 , вважає, що своїми умисними діями ОСОБА_11 вчинила пособництво фіктивному підприємництву, що в свою чергу спростовує факт ведення реальної господарської діяльності «фіктивним» суб`єктом господарської діяльності, а саме ТОВ «Українська нафтогазова компанія», яке створювалось з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб.

Апелянт вказує на неналежність та недопустимість висновку судової економічної експертизи №209/26 по адміністративній справі №808/4123/16 від 12.03.2019 року, який покладений в основу оскаржуваного виправдувального вироку, оскільки дана експертиза проведена в порядку розгляду справи в адміністративному судочинстві та не має жодного відношення до кримінального провадження відносно ОСОБА_7 .

Просить, повторно дослідивши докази сторони обвинувачення, вирок скасувати, визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 212, ч.1 ст. 366 КК України та призначити їй покарання:

за ч.1 ст. 366 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.;

за ч.3 ст. 212 КК України - на підставі ч.2 ст. 53 КК України призначити покарання у виді штрафу у розмірі 326 029 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5 542 493 грн. з позбавленням права обіймати керівні посади бухгалтера строком на 3 роки з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді штрафу у розмірі 326 029 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5 542 493 грн. з позбавленням права обіймати керівні посади бухгалтера строком на 3 роки з конфіскацією майна.

На підставі ст.ст. 48, 74, ч. 4 ст. 212 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із повним відшкодування шкоди, спричиненої державному бюджету в розмірі 5 542 655 грн., а також сплатою штрафних санкцій, нарахованих несвоєчасною сплатою ПДВ, в розмірі 2 096 260,5 грн., що підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 зазначає про її необґрунтованість, просить вирок суду залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні частково підтримав апеляційну скаргу, зазначивши про неврахування місцевим судом показань свідка ОСОБА_9 , необґрунтоване взяття до уваги експертизи, яка проводилася в рамкам адміністративної справи та, пославшись на істотні порушення, вказав про відсутність відеозапису судових засідань від 17.01.2019 року та 05.03.2019 року. Просив призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Захисник у судовому засіданні висловила заперечення апеляційній скарзі прокурора, вказавши про доведення факту постачання газу, що підтверджується актами прийому-передачі газу, податковими накладними, які зареєстровані в установленому порядку. Просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Обвинувачена у судовому засіданні, пославшись на наявність доказів постачання газу та, вказавши про невинуватість, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Стосовно клопотання прокурора, викладеного у апеляційній скарзі про повторне дослідження доказів апеляційною інстанцією, то судова колегія, заслухавши позиції сторін, а саме підтримку клопотання прокурором та заперечення сторони захисту, не знайшла підстав для його задоволення.

Так, заявляючи в апеляційній скарзі дане клопотання, прокурора вказував на необ`єктивність оцінки доказів.

Висловлюючи свою позицію при апеляційному розгляді, прокурор єдиною підставою для повторного дослідження доказів зазначив невірне трактування районним судом доказів.

Судова колегія, з урахуванням вимог ч.3 ст. 404 КПК України, прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурором в апеляційній скарзі не зазначено підстав для повторного дослідження доказів, які за наведеною нормою є виключними. Обґрунтування клопотання про повторне дослідження доказів зводиться до незгоди сторони обвинувачення із аналізом доказів, що не перебуває у площині вимог ч.3 ст. 404 КПК України.

Отже, судова колегія, дотримуючись вимог ч.3 ст. 404 КПК України та загальних засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 7, 22, 26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності, не знайшла законних підстав з заявлених прокурором для повторного дослідження доказів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів, перевіривши висновки суду першої інстанції та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі, і поданих у судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цих вимог закону дотримався.

У відповідності до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, серед іншого, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Виправдовуючи ОСОБА_7 , суд вказав на недоведеність стороною обвинувачення, що в діях обвинуваченої ОСОБА_7 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366 та ч. 3 ст. 212 КК України, що узгоджується із підставою виправдання, встановленою п.3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Аналізуючи, з урахуванням доводів апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з ними, виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , провів судовий розгляд даного провадження у відповідності до положень кримінального процесуального закону та ухвалив вирок у відповідності до положень ст. 374 КПК України, зокрема щодо викладення оцінки та аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, з зазначенням підстав власних висновків.

Тому аргументи прокурора в поданій апеляційній скарзі щодо неврахування судом першої інстанції показань свідка ОСОБА_9 , необґрунтованого взяття до уваги висновку судової економічної експертизи №209/26 по адміністративній справі №808/4123/16 від 12.03.2019 рокута ненадання належної оцінки доказам сторони обвинувачення, не відповідають дійсності.

З приводу висунутого обвинувачення та на його спростування ОСОБА_7 вказувала, що за своєю спеціалізацією як головний бухгалтер не підписувала договорів на постачання газу, прийняття виконаних робіт, відповідальність за укладання договору було покладено на відділ головного енергетика, вона керувалася у своїй роботі лише наданими іншими підрозділами товариства документами, які мали всі необхідні реквізити, перебували в єдиному реєстрі та не викликали жодного сумніву. ОСОБА_7 посилалася на планову виїзну перевірку податкового органу, яка встановила відсутність порушень, вказує на реальності господарських взаємовідносин між ПАТ «Запоріжвогнетрив» та ТОВ «Українська нафто-газова компанія».

Місцевий суд, правильно встановивши що у ОСОБА_7 , як у головного бухгалтера, за наявності документів, що підтверджують фактичне постачання газу та подальше його використання, були відсутні будь-які сумніви щодо реальності операцій постачання газу, а отже спростовують наявність у неї умислу щодо складання та внесення до офіційних документів - податкових декларацій з податку на додану вартість та декларацій з податку на прибуток завідомо неправдивих відомостей про не існуючі операції з придбання природного газу від ТОВ «Українська нафто-газова компанія», з метою заниження ухилення від сплати податків, усвідомлюючи, що зазначені дії призведуть до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, зробив обґрунтований висновок про критичну оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_7 згідно Наказу від 18.09.1991 № 6к затверджена на посаду головного бухгалтера «Запорізького вогнетривкого заводу», правонаступником якого є ПАТ «Запоріжвогнетрив» .

28.02.2013р. між постачальником ТОВ «Українська нафто-газова компанія» та покупцем ПАТ «Запоріжвогнетрив» було укладено договір № ПН/13-367 на постачання природного газу, який підписаний від імені ТОВ «Українська нафто-газова компанія» ОСОБА_10 (т.3 а.с.49-55).

При цьому, до підписання договору його умови були узгоджені підписами керівництва ПАТ «Запоріжвогнетрив» та начальниками відділів, підпис ОСОБА_7 на даному документі відсутній (т.3 а.с.55 зворотна сторінка), що вказує на те, що умови цього договору, а також контрагент перевірялись начальниками відділів ПАТ «Запоріжвогнетрив», в тому числі і службою економічної безпеки заводу та головним енергетиком, про що слушно було зауважено місцевим судом.

Наведене підтверджує надані ОСОБА_7 показання та узгоджується із показами свідка сторони обвинувачення ОСОБА_12 (фінансового директора ПАТ «Запоріжвогнетрив») стосовно тих обставин, що перевіркою контрагентів на фіктивність займається саме служба безпеки товариства, ОСОБА_7 зазначеного обов`язку не має.

Протоколом № 7 засідання Наглядової ради ПАТ «Запоріжвогнетрив» від 16.04.2013 було надано попередній дозвіл на укладення ПАТ «Запоріжвогнетрив» додаткової угоди на поставку природного газу із ТОВ «Українська нафто-газова компанія» у зв`язку з обмеженням постачання природного газу Компанією НАК «Нафтогаз України» (т.3 а.с.48), що стало підставою для збільшення об`ємів постачання природного газу із ТОВ «Українська нафто-газова компанія» на квітень 2013 та укладення Додаткової угоди від 01.04.2013 на поставку природного газу із ТОВ «Українська нафто-газова компанія» на ПАТ «Запоріжвогнетрив» до договору № ПН/13-367 від 28.02.2013 щодо збільшення об`ємів постачання природного газу із ТОВ «Українська нафто-газова компанія» на квітень 2013 р. завізований підписами керівництва заводу та начальниками відділів, в тому числі і підписом ОСОБА_7 (т.3 а.с. 58-59).

За наданими показаннями ОСОБА_7 ініціатором укладення угод на постачання газу було ПАТ «Запоріжвогнетрив», згоду на укладення цих договорів надало керівництво підприємства. Вона лише візувала договір з ТОВ «Українська нафто-газова компанія», підтверджуючи, що усі первинні документи будуть надані, при цьому не сумнівалась у дійсності та реальності цих договорів, оскільки вони перевірялись іншими відповідними службами.

На підтвердження показань ОСОБА_7 щодо відсутності сумнівів у дійсності та реальності наведеного договору та додаткових угод до нього свідчить наявність ліцензії НКРЕ України № 1555 від 08.09.2011 року на постачання природного газу, виданої ТОВ «Українська нафто-газова компанія» строком з 08.09.2011 до 07.09.2016, що підтверджує наявність дозволу у ТОВ «Українська нафто-газова компанія» на проведення поставок газу на ПАТ «Запоріжвогнетрив» (т.3 а.с.79)

Одночасно, колегія суддів звертає увагу на Закон України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» (діючого у 2011 році), яким регламентувалася процедура отримання ліценції та вимагалася перевірка правовстановлюючих документів підприємства та виконання необхідних ліцензійних умов.

Факт постачання природного газу та реальність виконання умов вищезазначеного договору та додаткової угоди до нього підтверджується актами передачі-приймання природного газу, відповідно до яких ТОВ «Українська нафто-газова компанія» передало, а ПАТ «Запоріжвогнетрив», яке є кінцевим споживачем та платником податку на додану вартість прийняло природний газ в наступних обсягах:

акт від 31.03.2013 на 1 721,805 тис. куб. м на суму 7 254 673,72 грн., у т.ч. ПДВ 1 209 112,29 грн. (т.3 а.с.46);

акт від 30.04.2013 на 2 375,742 тис. куб. м. на суму 9 799 650,66 грн., у т.ч. ПДВ 1 633 275,11 грн. (т.3 а.с.47).

Вищезазначені акти підписані уповноваженими представниками ПАТ «Запоріжвогнетрив» - ОСОБА_13 і ТОВ «Українська нафто-газова компанія» - ОСОБА_10 , погоджені уповноваженою особою газорозподільної організації ПАТ «Запоріжгаз» - та скріплені печатками підприємств.

Свідки ОСОБА_13 , який займав посаду генерального директора в ПАТ «Запоріжвогнетрив», та ОСОБА_14 , який працював начальником юридичного відділу ВАТ «Запоріжвогнетрив» у суді підтвердили факт реального поставлення природного газу ТОВ «Українська нафто-газова компанія» на адресу ПрАТ «Запоріжвогнетрив» та не вбачали у договорі між даними товариствами фіктивності.

Крім того, факт транспортування та постачання природного газу від ТОВ «Українська нафто-газова компанія» на адресу ПрАТ «Запоріжвогнетрив» підтверджено оператором Єдиної газотранспортної системи України - ПАТ НАК «Нафтогаз України», газотранспортним підприємством - ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» та газорозподільним підприємством - ПАТ «Запоріжгаз», що також узгоджується з наданими стороною захисту письмовими доказами, а саме інформацією НАК «Нафтогаз України» від 15.03.2017 та від 16.04.2018 (т.5 а.с. 51-54, 69-75), інформацією ПАТ «Запоріжгаз» від 28.03.2017 та від 05.06.2018 (т.5 а.с.55, 79), інформацією Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів від 06.09.2016 та від 12.06.2018 (т.5 а.с. 56, 81-82), договором №8/ЗП-12 від 22.12.2011 між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Запоріжвогнетрив» на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (т.5 а.с.83-86,88-91), податковими накладними щодо послуг транспортування природного газу ПАТ «Укртрансгаз», філія УМГ «Харьківтрансгаз», Запорізьке ЛВУГ на ТОВ «Українська нафто-газова компанія» на ПАТ «Запоріжвогнетрив» в період з 19.03.2013 по 30.04.2013 (т.5 а.с. 92-99 т.5), акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» Запорізького ЛВУМГ УМГ «Харьківтрансгаз» на 30.04.2013 та 31.03.2013 (т.5 а.с.100-101,106,109), актами надання послуг з транспортування газу від 31.03.2013,та від 30.04.2013 (т.5 а.с.107,110), комерційними звітами споживання газу ПАТ «Запоріжвогнетрив» в березні та квітні 2013, та даними показів лічильника газу з 01.03.2013 по 01.04.2013, що підтверджує об`єми споживання газу ПАТ «Запоріжвогнетрив» (а.с. 112-118 т.5, актами прийому передачі природного газу від 31.03.2013 та від 30.04.2013 між ВАТ «Запоріжсталь» та ПАТ «Запоріжвогнетрив відповідно до договору №191885/3/13/2 від 12.12.2012 (т.5 а.с.108,111 т.5), актами від 31.03.2013 (т.6 а.с.31), звітами по витратам газу за період з 01.03.2013 по 31.03.2013, з 01.03.2013 по 01.04.2013, з 31.03.2013 по 29.04.2013, з 02.06.2013 по 01.07.2013, (т.6, а.с. 32-33, 34, 35-36, 37-38, 39-40), звітом головного енергетика ОСОБА_15 щодо розподілу природного газу (т. 6. а.с. 41-44)

Судом досліджені і документи на підтвердження якості поставленого природного газу, що також додатково вказує на дійсність операцій.

Розрахунки між ТОВ «Українська нафто-газова компанія» та ПАТ «Запоріжвогнетрив» проводились у безготівковій формі, у повному обсязі за платіжними дорученнями № 548 від 12.03.2013, № 537 від 12.03.2013, № 639 від 19.03.2013, № 32 від 19.03.2013, № 799 від 05.04.2013, № 711 від 26.03.2013, № 953 від № 976 від 19.04.2013, № 1074 від 25.04.2013, № 108 від 25.04.2013, № 1193 від всього на суму 17 054 324,38 грн., - що підтверджується банківськими виписками (т.3 а.с.68-78).

За результатами здійснення господарських операцій ТОВ «Українська нафто-газова компанія» виписало на адресу ПАТ «Запоріжвогнетрив» наступні податкові накладні:
№ 117 від 12.03.2013 на суму 2 022 441,60 грн., у т.ч. ПДВ 337 073,60 грн.;
№ 253 від 19.03.2013 на суму 2 022 441,60 грн., у т.ч. ПДВ 337 073,60 грн.;
№ 405 від 26.03.2013 на суму 2 022 441,60 грн., у т.ч. ПДВ 337 073,60 грн.;
№ 601 від 31.03.2013 на суму 1 187 348,92 грн., у т.ч. ПДВ 197 891,49 грн.;
№ 155 від 16.04.2013 на суму 2 681 172,00 грн., у т.ч. ПДВ 446 862,00 грн.;
№ 218 від 19.04.2013 на суму 2 681 172,00 грн., у т.ч. ПДВ 446 862,00 грн.;
№ 315 від 25.04.2013 на суму 1 753 074,00 грн., у т.ч. ПДВ 292 179,00 грн.;
№ 443 від 30.04.2013 на суму 2 684 232,66 грн., у т.ч. ПДВ 447 372,11 грн. (т.5 а.с.18-25).

Вказані податкові накладні зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується наданим стороною захистом витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 1385115 на запит від 17.07.2018 № 1385115, згідно якого наявні відомості в Єдиному реєстрі податкових накладних відомостей щодо податкових накладних виданих продавцем товарів ТОВ «Українська нафто-газова компанія» для покупця ПАТ «Запоріжвогнетрив» у період березень, квітень 2013 року (т.5 а.с. 104-105).

Наведене вище повністю відповідає показанням ОСОБА_7 щодо перевірки необхідного обсягу даних, наявності документального підтвердження реєстрації постачальника газу у єдиному податковому реєстрі, відповідної реєстрації податкових накладних.

За показаннями свідка ОСОБА_16 , яка працювала економістом у ПАТ «Запоріжвогнетрив», вбачається, що первинні документи по взаємовідносинам між ПрАТ «Запоріжвогнетрив» «Українська нафто-газова компанія» та податкові накладні були складені належним чином, мали всі необхідні реквізити. Акти прийому - передачі природного газу мали всі необхідні реквізити, що встановлені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», податкові накладні мали всі необхідні реквізити, що встановлені ст. 201.1 Податкового Кодексу України. Одночасно зазначила, що під час проведення перевірки будь-яких зауважень щодо правильності оформлення первинних документів не було і у податкового органу. Крім того, вказала про відсутність будь-яких вказівок з боку ОСОБА_7 чи порад стосовно необхідності відображення в показниках податкової звітності з ПДВ та податку на прибуток операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» за період березень-квітень 2013р., а також зауважила, що вона не зверталась до ОСОБА_7 з питаннями з приводу відображення в показниках податкової звітності з ПДВ та по з на прибуток операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Українська нафто-газова компанія`за період березень-квітень 2013р. оскільки для невключення цих сум до складу валових витрат з податку на прибуток, податкового кредиту та бюджетного відшкодування з ПДВ не було жодних підстав.

Аналогічні показання з приводу відсутності будь-яких вказівок необхідності відображення в показниках податкової звітності з ПДВ та податку на прибуток операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» за період березень-квітень 2013р по взаємовідносинам з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» за період березень-квітень 2013р. надала і свідок ОСОБА_17 , яка працювала заступником головного бухгалтера з податкового обліку.

Показання свідка сторони обвинувачення ОСОБА_9 щодо тих обставин, що їй взагалі не відома така компанія як ТОВ «Українська нафто-газова компанія», вона не приймала участь в господарській діяльності підприємства та не підписувала жодних документів пов`язаних з ТОВ «Українська нафто-газова компанія», місцевий суд оцінив критично, з чим погоджується і суд апеляційної інтенції, виходячи з наступного.

Так, дані показання зазначеного свідка з приводу того, що їй невідоме ТОВ «Українська нафто-газова компанія» спростовуються змістом ухвали Червонозаводського районного суду м. Харькова від 07.09.2016 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , згідно якої встановлено участь ОСОБА_9 у створенні юридичної особи ТОВ «Українська нафто-газова компанія» (т.3 а.с.21-25) .

На підтвердження показань свідка щодо того, що вона не підписувала жодних документів пов`язаних з ТОВ «Українська нафто-газова компанія», стороною обвинувачення в якості доказу вини ОСОБА_7 наданий висновок експерта №336п від 09.08.2016 (т.2 а.с.181-192).

Проте даний доказ, який засвідчив лише факт наявності підписів, виконаних від імені ОСОБА_9 іншою особою в податкових накладних ТОВ «Українська нафто-газова компанія» і сам по собі не спроможний довести винуватість ОСОБА_7 у інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, оскільки не засвідчує причетності останньої до підробки вказаних документів через встановлення факту здійснення підписів невстановленими особами.

При цьому, слід звернути увагу на вимоги ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за недостовірність відображеної у первинних документах та регістрів бухгалтерського обліку даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Отже, законодавство не зобов`язує платника податків звіряти підписи представника контрагента на документах та перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Одночасно, судова колегія зауважує, що усі вищезазначені документи скріплені печаткою ТОВ «Українська нафтогазова компанія».

Крім того, зазначенні вище податкові накладні були також складені в електронній формі, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних за електронним цифровим підписом ОСОБА_9 , що не спростовано прокурором.

Отже, доводи апелянта з приводу не надання оцінки усім показам свідка ОСОБА_9 спростовуються змістом оскаржуваного вироку.

Доводи прокурора стосовно вчиненняОСОБА_9 дій щодо створення «Українська нафто-газова компанія»з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб як обставини, що вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих злочинів є необґрунтованими, оскільки на час укладання та виконання договору щодо постачання газу ТОВ «Українська нафто-газова компанія» було належним чином зареєстровано, мало статус, ліцензію, вказане товариство було наділено правоздатністю та дієздатністю, мало право укладати з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» будь-які договори.

Судова колегія переконана, що вчинення незаконних дій іншою особою не можна пов`язувати та покладати у провину ОСОБА_7 і фактично ставити у залежність від дій іншої особи, за відсутності підтвердження обізнаності обвинуваченої та суб`єктивної сторони інкримінованих злочинів, які характеризуються виключно прямим умислом.

Посилання прокурора на обвинувальний вирок відносно ОСОБА_9 за ст. 205 КПК України в контексті висунутогоОСОБА_7 обвинувачення судова колегія сприймає через призму практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ч.2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства та яка схиляє колегію суддів до відхилення наведених доводів апелянта.

Так, у рішенні від 23 лютого 2016 року (у справі «Навальний і Офіцеров проти Росії») Європейський суд з прав людини підкреслив, що обставини, встановлені у провадженні, в якому не беруть участь інші обвинувачені, не повинні мати преюдиціальне значення для їх справ. Статус доказів, використаних в одній справі, повинен залишатися суто відносним, а їх сила - обмежуватися даними конкретного провадження.

Апеляційна інстанція також погоджується із посиланням місцевого суду на позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Булвес АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року. Суд констатував, що наслідки для добросовісних платників податків через порушення з боку їх контрагентів не повинні наставати і вони не можуть бути притягнені до відповідальності за неправомірні дії свого контрагента.

Посилання прокурора щодо не відображення у вироку показань свідка ОСОБА_9 , наданні останньою у судовому засіданні 18.10.2018 року з приводу її участі за грошову винагороду у створенні підприємства ТОВ «Українська нафто-газова компанія» судова колегія, з урахуванням змісту оскаржуваного вироку, не приймає до уваги, оскільки суд належним чином, з наведенням висновків оцінив увесь об`єм показів даного свідка. При цьому слід відзначити, що даний свідок місцевому суду повідомила про отримання винагороди від невстановлених осіб за те, щоб не задавати питання.

Одночасно колегія суддів зауважує, що як ОСОБА_7 , так і свідок ОСОБА_9 вказували, що між собою не знайомі та не спілкувалися.

Аргументи прокурора про ненадання належної оцінки тому факту, що в ході проведення досудового розслідування на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» не відшуканні оригінали довіреностей №3 від 24.04.2012 та №7 від 25.04.2013 на ім`я ОСОБА_10 від імені ТОВ «Українська нафто-газова компанія» колегія судів вважає безпідставними, оскільки збір доказів у відповідності до вимог ст. 93 КПК України, зокрема покладено на сторону обвинувачення і відшукуванням доказів на підтвердження висунутого обвинувачення безпосередньо займаються прокурор та слідчий. На суд покладений обов`язок оцінити надані сторонами докази, зокрема керуючись критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом».

З урахуванням не доведення протилежного доводи прокурора щодо відсутності оригіналів довіреностей на ім`я ОСОБА_10 розцінюються у якості припущень, що не можуть бути взяті до уваги на користь позиції сторони обвинувачення.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.

Порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі Тельфнер проти Австрії (2001 рік), оскільки встановив, що національні суди визнали заявника винним, спираючись на досить слабкі докази та припущення про його причетність до вчинення злочину; в справах: Грабчук проти України (від 21.09.2005 року) та Шагін проти України (2010р.) встановлено порушення національними судами України презумпції невинуватості.

Твердження прокурора про неналежність та недопустимість висновку судової економічної експертизи №209/26 по адміністративній справі №808/4123/16 від 12.03.2019 року, який покладений в основу виправдувального вироку судова колегія вважає необґрунтованими.

Так, дана експертиза стосується предмету розгляду у даному кримінальному провадження і чітко вказує, що в акті перевірки № 85/28-04-14-00/00191885 від 30.08.2016р., який покладено прокурором в основу обвинувачення ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженніпро заниження ПрАТ «Запоріжвогнетрив» податку на прибуток за 2013 рік на суму 2 700 268 грн. - документально не підтверджуються.

При цьому колегія суддів зазначає, що прокурором не оспорюється змістовна частина та, зокрема висновки даної експертизи, яка відповідає критеріям належності та допустимості і оцінена судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

З приводу доводів прокурора про безпідставного не взяття місцевим судом до уваги висновку експерта № 252 від 04.08.2017 року, судова колегія відмічає, що дана експертиза отримала оцінку у сукупності із іншими доказами. Крім того, слід зауважити, що будь-який доказ, зокрема експертне дослідження, згідно ч.2 ст. 94 КПК України для суду не має наперед встановленої сили і всі експертизи, які мають відношення до обставин, що є предметом дослідження у даному кримінальному провадженні судом першої інстанції оцінені у відповідності із вимогами ст. 94 КПК України.

Таким чином аналіз доказів по справі в їх логічній сукупності вказує на те, що між ТОВ «Українська нафто-газова компанія» та ПАТ «Запоріжвогнетрив» мали місце фінансово-господарські відносини.

Причому про реальність виконання обов`язків по даному договору та додаткових угод до нього свідчить те, що ТОВ «Українська нафто-газова компанія» поставляло природний газ у відповідності з умовами договору, що підтверджується актами передачі приймання природного газу, актами надання послуг з транспортування газу ПАТ по газопостачанню «Запоріжгаз», актами фіксацій показань приладу обліку «Флоутек».

Також про реальність виконання обов`язків по даному договору та додаткових угод до нього свідчить те, що ПАТ «Запоріжвогнетрив» придбаний газ у ТОВ «Українська нафто-газова компанія» використовувався у виробництві на висушування, випалювання вогнетривких виробів та сировини, загартування стальних виробів, розплавлення металу, опалювання приміщень, підігрів гарячої води, що підтверджується актами про витрати газу від 31.03.2013 та від 30.04.2013, розподілом газу по цехам ПАТ «Запоріжвогнетрив».

Отже, доводи сторони захисту на факт постачання газу з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» на адресу ПАТ «Запоріжвогнетрив» є неспростовним.

Звертаючись до змісту висунутого ОСОБА_7 обвинувачення та кваліфікації її дій за ч.3 ст. 212, ч.1 ст. 366 КК України. судова колегія зауважує, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 1) з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на ухилення від сплати податку на додану вартість, безпідставно внесла, підписала та надала до Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС податкові декларації з податку на додану вартість, що призвело до ненадходження коштів до бюджету в особливо великих розмірах; 2) а так само ОСОБА_7 , з метою ухилення від сплати податків, усвідомлюючи, що зазначені дії призведуть заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, вчинила діяння зі службового підроблення шляхом часткового внесення неправдивих відомостей до податкових декларацій.

Доведеність провини за критерієм «поза розумного сумніву» може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Натомість, сукупність досліджених доказів безсумнівно доводять внесення до податкових декларацій відомостей, якими безпосередньо володіла головний бухгалтер ОСОБА_7 та керувалася у своїй діяльності, що виключає її винуватість у площині пред`явленого обвинувачення.

Так, ТОВ «Українська нафто-газова компанія» перебувало на податковому обліку, наявні свідоцтво платника ПДВ, ліцензія на постачання газу, право електронного цифрового підпису документів податкового обліку та у розпорядженні ОСОБА_7 було документальне підтвердження фактичного постачання газу та його подальшого використання, що засвідчувало безсумнівність операцій з постачання газу.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, оцінивши в сукупності надані сторонами обвинувачення і захисту та досліджені безпосередньо місцевим судом наведені у вироку докази, колегія суддів приходить до висновку, що ці докази не доводять факту того, що дії ОСОБА_7 носили умисний характер, направлений на ухилення від сплати податків через достовірну обізнанність про істинні результати фінансово-господарської діяльності, як то зазначено у пред`явленому обвинуваченні.

Одночасно слід зазначити, що договір та додаткові угоди до нього між ТОВ «Українська нафто-газова компанія» та ПАТ «Запоріжвогнетрив» укладалися за ініціативою керівництва ПАТ «Запоріжвогнетрив», перевіркою на фіктивність товариств займалася саме служба безпеки товариства та в обов`язки ОСОБА_7 не входило.

Таким чином, колегія судів погоджується з місцевим судом, що прокурором не доведено обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які б свідчили про вчинення ОСОБА_7 незаконних дій, відповідальність за які встановлена ч.3 ст. 212, ч.1 ст. 366 КК України.

З урахуванням недоведення прокурором обізнаності ОСОБА_7 , займаючої посаду головного бухгалтера ПАТ «Запоріжвогнетрив» у фіктивності господарської діяльності контрагентів даного товариства, доводи прокурора про наявність у ОСОБА_7 умислу на ухилення від сплати податків відхиляються, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах ЄУ № 203/4863/14-к (провадження 51-436км18) від 29.03.2018 року, ЄУ № 320/2911/14-к (провадження 51-436км19) від 03.12.2018 року.

Отже, судова колегія констатує неспростовність, з огляду на сукупність досліджених доказів, позиції сторони захисту та, навпаки, її відповідність доказовій базі.

В апеляційній скарзі прокурор також ставить питання про те, що суд безпідставно надав перевагу одним доказам у справі перед іншими і належним чином не вмотивував своє рішення, що спростовується змістом оскаржуваного вироку, який засвідчує, що усі надані сторонами докази, оцінені судом як окремо, так і у їх сукупності з дотриманням положень ст. 94 КПК України. Суд першої інстанції приділив достатньої уваги всім дослідженим доказам, ретельно аргументувавши сласні висновки.

Судова колегія акцентує увагу, що за вимогами ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд першої інстанції прийняв вмотивоване рішення про виправдання обвинуваченої за ч.3 ст. 212, ч.1 ст. 366 КК України з підстави, передбаченої п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, а саме через не доведення, що в діянні ОСОБА_7 є склад кримінальних правопорушень, інкримінованих органом досудового розслідування.

Необхідно також зазначити про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність обвинуваченого. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь особи. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року зазначено, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

З огляду на викладене, дотримуючись закріпленої в ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, встановленого ст. 17 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, а вирок суду першої інстанції визнає законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування судового рішення, не встановлено.

Даючи оцінку доводам прокурора про наявність істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є підставою для призначення нового судового розгляду в суді першої, колегія суддів їх відхиляє.

Так, посилання прокурора при апеляційному розгляді на відсутність відеозапису судових засідань від 17.01.2019 року та 05.03.2019 року спростовуються матеріалами кримінального провадження (т.6 а.с. 202) на підтвердження наявності відповідних технічних носіїв з можливістю їх повного відтворення. Додатково судова колегія зауважує на наявності і журналів та технічних носіїв з аудіо фіксацією судових засідань. Наявні журнал та технічні носії повною мірою відображають рух судового процесу.

Отже, доводи прокурора при апеляційному розгляді щодо призначення нового розгляду провадження в суді першої інстанції з підстави відсутності відео фіксації судових засідань від 17.01.2019 року та 05.03.2019 року є неспроможними.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, що обумовлює залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року, яким ОСОБА_7 виправдано за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 212, ч.1 ст. 366 КК Українизалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4