ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/770/20 Справа № 192/1807/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000564 від 12 вересня 2019 року, за апеляційною скаргою прокурора Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2020 року, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 246 КК України,

за участю:
секретаря - ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 12 вересня 2020 року до ЄРДР за № 0000564 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 246 КК України повернуто прокурору.
Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції посилався на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та Конценції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме те, що виклад фактичних обставин містить суттєві протиріччя щодо події кримінального правопорушення, зокрема, її часу та способу вчинення злочину. Разом з цим, суд зазначив, що в обвинувальному акті місце проживання обвинуваченого ОСОБА_6 за адресом: АДРЕСА_1 , не відповідає дійсності, оскільки за цією адресою проживає його матір, а обвинувачений мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Окрім того, суд вказує на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч. 1 ст. 109 КПК України, а саме, на думку суду, реєстр матеріалів досудового розслідування містить у собі неповноту щодо проведених процесуальних дій.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що обвинувальний акт в повному обсязі відповідає вимогам ст. 291 КПК України та зазначені в ухвалі суду обставини не є такими, що не відповідають вимогам закону та могли б свідчити про суттєві порушення, які унеможливлюють призначення судового розгляду та не є підставою для повернення обвинувального акту.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, представника потерпілого, який підтримав думку прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, до яких, зокрема, належить зазначення у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення, а також відомості про обвинуваченого.
Виходячи з наведених вимог кримінального процесуального закону, обвинувальний акт повинен містити саме ті обставини, які прокурор вважає встановленими, та які з позиції сторони обвинувачення у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України підлягають доказуванню під час судового розгляду.
Колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт вказаним вимогам закону відповідає, а тому висновки суду щодо необхідності його повернення є безпідставними.
Як видно з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції керувався виключно тим, що ним під час підготовчого судового засідання було встановлено суперечності, які ставлять під сумнів правильність викладу обставин провадження та можуть вплинути в подальшому на висновки суду.
На переконання колегії суддів, суд вийшов за межі попереднього судового розгляду, оскільки фактично вдався до оцінки викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального провадження, які підлягають дослідженню виключно на стадії судового розгляду.
За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви суду колегія суддів не може, оскільки встановлення відповідності зазначених в матеріалах провадження відомостей фактичним обставинам провадження не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та, в розумінні вимог ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення акта прокурору для усунення недоліків.
На переконання колегії суддів, зазначені недоліки не є такими, що об`єктивно перешкоджають призначенню судового розгляду, хоча і можуть істотно вплинути на висновки суду.
При цьому, колегія суддів вважає, що вони можуть бути усунені під час судового розгляду й з ініціативи прокурора в порядку ст. 338 КПК України.
Окрім того, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як видно з обвинувального акту, цих вимог закону було дотримано в повній мірі. Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про некоректно зазначені в акті відомості про місце проживання обвинуваченого, оскільки, як видно із матеріалів провадження, судові виклити обвинуваченого до суду першої інстанції здійснювалися за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 , яка й вказана у обвинувальному акті.
Щодо недоліків реєстру досудового розслідування, які на думку суду першої інстанціїї слугують підставою для повернення обвинувального акту, то колегія суддів звертає увагу на те, що ч. 4 ст. 291 КПК України виключає надання суду інших документів, окрім обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування, цивільного позову та розписки або інших документів про їх отримання, що й вказує на необхідність встановлення на стадії підготовчого судового засідання лише обставин відповідності обвинувального акта вимогам закону щодо змісту та фактично забороняє суду надавати оцінку правильності зазначених у ньому відомостей а також доказам на їх підтвердження або спростування.
Отже, посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акта, є необґрунтованими.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2020 року щодо ОСОБА_6 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3