ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/57/20 Справа № 696/519/13-к Категорія: ч.1 ст.204 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 24 липня 2018 року, яким

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка Черкаської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого,

визнано винувати та засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 204 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Звільнено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_2 , одруженого, непрацюючого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 204 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Звільнено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування призначеного покарання на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рівних частинах в дохід держави судові витрати по справі:

- за проведення експертизи № 11384/13160-13170/14-34 від 27.10.2014 року в сумі 7 104 грн.;

- за проведення експертизи № 2/2292 від 18.12.2012 року в сумі 589 грн. 60 коп.;

- за проведення експертизи № 2/316 від 20.03.2013 року в сумі 441 грн. 30 коп.

Вирішено долю речових доказів відповідно до ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнані винуватими та засуджені за те, що ОСОБА_9 , діючи умисно, не маючи спеціального дозволу (ліцензії), в порушення «Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року за № 854, а також Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами» від 19.12.1995 року за № 481/95-ВР, 02 листопада 2012 року, незаконно придбав у ОСОБА_8 , в його домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 незаконно виготовлений спирт у кількості 2640 л, який незаконно транспортував в м. Кам`янку Черкаської області з метою збуту.

Так, ОСОБА_9 , 02 листопада 2012 року, перебуваючи близько 18 год. 00 хв. в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , придбав у ОСОБА_8 2 640 л спирту міцністю 95,22%, який знаходився в 12 бочках ємністю 220 л кожна за невстановленою слідством ціною, без відповідних документів, підтверджуючих його походження, та який спільно з останнім завантажив в кузов автомобіля Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Він же, маючи злочинний намір реалізувати вказаний спирт в м. Кам`янка Черкаської області, 02 листопада 2012 року, на автомобілі Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 транспортував його в м. Кам`янку Черкаської області.

В подальшому, злочинні наміри ОСОБА_9 реалізувати незаконно виготовлений спирт, придбаний ним у ОСОБА_8 , були припинені співробітниками податкової міліції, які 02 листопада 2012 року близько 23 год. 20 хв. біля узбіччя дороги в с. Ротмистрівка Смілянського району Черкаської області виявили факт транспортування з метою збуту підакцизних товарів, а саме спирту етилового в кількості 2 640 л.

Так, 3 листопада 2012 року співробітниками податкової міліції за адресою: м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, був проведений огляд автомобіля Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено спирт у кількості 2 640 л.

Згідно висновку експерта НДЕКЦ № 2/2292 від 18 грудня 2012 року, відібрані на експертизу зразки спиртової суміші, вилученої 03 листопада 2012 року за адресою : м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, являються спиртом етиловим міцністю 95,22% та не відповідають вимогам діючого ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови.»

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 діючи умисно, не маючи спеціального дозволу (ліцензії), в порушення «Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року за № 854, а також Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами» від 19.12.1995 року за № 481/95-ВР, в невстановлений слідством період, незаконно, не маючи відповідної ліцензії та спеціального дозволу, займався незаконним придбанням з метою збуту, зберіганням з цією метою та збутом незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Так, ОСОБА_8 , в невстановлений слідством день і час, у невстановленому місці, отримав з метою збуту від невстановлених слідством осіб невстановлену кількість спирту без відповідних документів, підтверджуючих її походження, яку розвантажив та зберігав за адресою проживання, а саме : АДРЕСА_2 .

Він же, 02 листопада 2012 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи у власному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно збув гр. ОСОБА_9 2 640 л спирту міцністю 95,22%, який знаходився в 12 бочках ємністю 220 л кожна за невстановленою слідством ціною, без відповідних документів, підтверджуючих його походження, який спільно з останнім завантажив в кузов автомобіля Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

В подальшому, злочинні наміри ОСОБА_9 реалізувати незаконно виготовлений спирт, придбаний ним у ОСОБА_8 , були припинені співробітниками податкової міліції, які 02 листопада 2012 року близько 23 год. 20 хв. біля узбіччя дороги в с. Ротмистрівка Смілянського району Черкаської області виявили факт транспортування з метою збуту підакцизних товарів, а саме спирту етилового в кількості 2 640 л.

Злочинні наміри ОСОБА_8 збувати незаконно виготовлену спиртову суміш, також були припинені співробітниками податкової міліції, які 14 березня 2013 року провели огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено спирт міцністю 96,39% у кількості 530 л.

Згідно висновку експерта НДЕКЦ № 2/2292 від 18 грудня 2012 року, відібрані на експертизу зразки спиртової суміші, вилученої 03 листопада 2012 року за адресою : м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, являються спиртом етиловим міцністю 95,22% та не відповідають вимогам діючого ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови.»

Згідно висновку експерта НДЕКЦ № 2/316 від 20 березня 2013 року, відібрані на експертизу зразки спиртової суміші, вилученої 14 березня 2013 року за адресою: АДРЕСА_2 , являються спиртом етиловим міцністю 96,39 % та не відповідають вимогам діючого ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови.»

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції в своїх апеляційних скаргах:

- прокурор у кримінальному провадженні не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, порушує питання про скасування вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи та підтверджено обставинами, викладеними у вироку суду, в ході досудового слідства та під час судового розгляду в суді першої інстанції свою вину у вчинені злочинів ОСОБА_8 не визнав, не розкаявся, судовому слідству у справі не сприяв.

ОСОБА_9 змінював покази, про що судом зазначено у вироку та, як наслідок, не враховано таку пом`якшуючу обставину як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також суддею значено, що часткове визнання вини ОСОБА_9 відбулося лише під тиском беззаперечних доказів, що не свідчить про прояви жалю з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію. Водночас, при визначенні розміру покарання викладені вище твердження судом не враховано та призначено обом обвинуваченим покарання у мінімальному розмірі, який передбачено санкцією ч. 1 ст. 204 КК України. Також, при призначенні покарання судом не враховано повною мірою дані про особу засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме: безпідставним є посилання суду на їх позитивні характеристики, оскільки це жодним чином не зменшує суспільну небезпечність як самої особи, так і злочину, який ними вчинено. Просить вирок районного суду сукасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 2 тис. неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34 тис. грн., звільнивши від покарання за даною статтею на підставі ст. 49 КК України; ОСОБА_9 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 2 тис. неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34 тис. грн., звільнивши від покарання за даною статтею на підставі ст. 49 КК України.

- захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 зазначає про те, що свою вину ОСОБА_8 ні на досудовому слідстві, ні в судовому сіданні не визнав і пояснив, що він ніколи не придбавав та не зберігав спирту з метою збуту. Спирт, що був вилучений у нього 14 сезня 2013 року в кількості 530 л. був придбаний ним та зберігався дл особистих господарських потреб. Справа фальсифікована посадовими особами податкової міліції, які, крім того, в судовому засіданні давали завідомо неправдиві покази. Вважає даний вирок незаконним, оскільки він не відповідає вимогам процесуального та матеріального закону внаслідок неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду ршої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази відкинув інші. Вирок постановлений без належної оцінки доказів захисту, судом не були повно з`ясовані обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення та невірно оцінені здобуті докази, внаслідок чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження та закону, що привело до ухвалення незаконного вироку та засудження невинного.

Суд не дав належної оцінки порушенням кримінально-процесуального закону в ході досудового слідства, на що в судовому засіданні стороною захисту зверталась увага суду. У вироку процитовані покази свідків та перераховані письмові докази, але відсутній будь-який аналіз доказів здобутих та досліджених в ході судового слідства. Усе, що засвідчує на користь ОСОБА_8 (всупереч ч.3 ст.62 Конституції України, п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) суд відкидає без будь-якого аналізу, а більш ніж сумнівні докази обвинувачення кладе в основу обвинувального вироку. Вважає, що епізоди кримінального правопорушення, які на думку обвинувачення та суду вчинив Гончар є недоведеними, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст.373 КПК України необхідно ухвалити виправдувальний вирок. Просить вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 по ч.1 ст.204 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого, міркування прокурора про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі та відхилення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження, та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг прокурора та захисника без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник в судові засідання неодноразово, в тому числі 28.01.2020, не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, від останніх не надходило заяв про відкладення судового засідання 28.01.2020, їх явка в суд апеляційної інстанції не є обов`язковою, перешкод для слухання справи за їх відсутності, колегія суддів не вбачає, тому з урахуванням необхідності розгляду справи в розумні строки, суд апеляційної інстанції виніс мотивовану ухвалу (без видалення до нарадчої кіманти) про можливість слухання справи за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника.

Колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинувачених, так як дана апеляційна скарга є формальною, а її кінцеві вимоги зводяться до звільнення обвинувачених від призначеного покарання, тобто до того самого рішення, як прийняв суд першої інстанції, тому з цього приводу апеляційним судом прийнята мотивована ухвала (без видалення до нарадчої кімнати) про проведення судового розгляду за відсутності обвинувачених.

Крім того, колегією суддів в ході апеляційного розгляду була винесена мотивована ухвала (без видалення до нарадчої кімнати) про відмову у задоволенні клопотання захисника про повторне дослідження доказів. Дану відмову колегія суддів мотивувала тим, що пртягом року після подання клопотання, захисник взагалі не вказав які саме докази треба дослідити повторно. При цьому колегія суддів враховує рішення Верховного Суду від 30.05.2019 (судове провадження №51-9282 км18) та від 09.07.2019 (судове провадження №51-392 км19), згідно яких повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду, відмова в задоволенні клопотання за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження доказів у справі не свідчить про порушення КПК України або неповноту судового розгляду та сам по собі факт непогодження з висновками суду, не є підставою для повторного дослідження доказів.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 24 липня 2018 року повністю відповідає вказаним вимогам.

Так, висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України відповідає фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Вирок в частині доведеності вини ОСОБА_9 та кваліфікації його дій за ч.1 ст.204 КК України, як незаконне придбання з метою збуту, транспортування з цією метою та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, ніким в апеляційному порядку не оскаржується, а тому апеляційний суд не ставить під сумнів правильність даного висновку та не входить в перегляд вироку в цій частині.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, його винуватість підтверджується належними та допустимими доказами, які безпосередньо досліджені судом першої інстанції.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника про невідповідність висновків фактичним обставинам справи та недостатність доказів для доведення наявності в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України є безпідставними, які не заслуговують на увагу.

Зокрема, винуватість підтверджується показами самого ОСОБА_8 , які він надавав в суді першої інстанції, та згідно яких під час огляду в березні 2013 року працівниками міліції його будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 були виявлені бочки зі спиртом, який він придбав у знайомого ОСОБА_10 в Одеській області для доливання до опалювальної системи будинку і виготовлення антифризу. Точної кількості вилученого спирту вказати не зміг, проте, вважає, що його було близько 230 л.

Показами свіків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були у складі групи працівників податкової міліції та проводили спостереження за будинком ОСОБА_8 , які надали аналогічні покази з приводу допущеної помилки в нумерації будинку та тієї обставини, що ОСОБА_8 був помічений з членами родини в будинковолодінні, в якому було відвантажено ємності з спиртом в автомобіль Ford Transit.

Вказані покази свідків узгоджуються з даними оперативного зведення від 02.11.2012 року, з якого вбачається, що протягом 02 листопада 2012 року здійснювалось зовнішнє спостереження за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , під час якого мав місце приїзд до цього домоволодіння транспортного засобу Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_9 , заїзд його до двору та наявність звуків перекочування тяжких предметів, погрузку в цей автомобіль заповнених бочок синього кольору, виїзд транспортного засобу в напрямку виїзду з с. Межирічка.

Крім того, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України підтверджується:

- даними протоколу огляду транспортного засобу Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 від 03.11.2012 року (а.с. 36 т.1), в ході якого у кузові цього автомобіля було виявлено 12 бочок синього кольору ємністю 220 літрів кожна з прозорою рідиною з різким запахом спирту всередині;

- даними протоколу огляду від 07.12.2012 року; даними протоколу огляду від 14 березня 2013 року домоволодіння по АДРЕСА_2 (а.с. 104-107 т.1), в ході якого обвинувачений ОСОБА_8 добровільно видав працівникам податкової міліції 2 бочки синього кольору заповнені рідиною з характерним запахом спирту об`ємом 220 літрів, а також 2 пластикові каністри синього кольору об`ємом 30 літрів кожна з рідиною з характерним запахом спирту, пластикову каністру білого кольору об`ємом 30 літрів рідиною з характерним запахом спирту, водяний насос.

Вказані докази узгоджуються з висновками експертиз № 2/2292 від 18.12.2012 року, № 2/316 від 20.03.2013 року, проведених за зразками рідини, вилученої 03.11.2012 з автомобіля Ford Transit та 14.03.2013 з домоволодіння ОСОБА_8 , згідно яких, надані експерту зразки являються спиртом етиловим, який не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови».

Крім того, винуватість ОСОБА_8 у незаконному збуті підакцизного товару ОСОБА_9 підтверджується також висновком судово-хімічної експертизи №11384/13160-13170/14-34 від 27.10.2014 року (а.с. 186-202 т.3), з якого вбачається, що надані експерту зразки рідини, відбрані 03.11.2012 з автомобіля Ford Transit та 14.03.2013 з домоволодіння ОСОБА_8 , являються розчином спирту етилового з вмістом останнього 94,05-95,60%, який не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови», які виготовлялись в умовах відміннних від заводських і відібрані зразки між собою співпадають.

Покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які вони надавали в суді першої інстанції, зводяться до знайомства з ОСОБА_9 та купівлею у останнього спирту, та прямо не вказують на вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, проте, у сукупності з іншими доказами, дослідженими судом, доводять його вину у вчиненні даного злочину.

Таким чином сукупність доказів, досліджених судом першої інстанції свідчить про наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

Частина 1 ст. 204 КК України (в редакції КК України станом на листопад 2012 березень 2013 року) передбачає відповідальність за незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, тютюнових виробів або інших підакцизних товарів.

Згідно з положеннями підпункту 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Відповідно до ст. 215 Податкового кодексу України, спирт етиловий та інші спиртові дистиляти та спиртні напої є підакцизними товарами. Крім того, належать до товарної групи Гармонизованої системи опису та кодування товарів - до кодів 2207 та 2208, як питні алкогольні напої, що містять спирт, незалежно від того чи виготовлені вони у формі розчинів, що вбачається із ст. 20 Директиви Ради 92/83 ЄЕС «Про гармонізацію структур акцизних зборів на алкоголь та алкогольні напої» від 19 жовтня 1992 року.

Факт зберігання у ОСОБА_8 спирту етилового, виготовленого незаконним способом, який не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови», та який виготовлявся в умовах відміннних від заводських, велика кількість вилученої рідини, як у домоволодінні ОСОБА_8 , так і в автомобілі під керуванням ОСОБА_9 , документування відвідин будинку ОСОБА_9 , збут підакцизного товару ОСОБА_9 , що належним чином підтверджується достатніми та допустимими доказами, - в сукупності дає підстави вважати обґрунтованим та законним рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у незаконному придбанні з метою збуту, зберігання з цією метою та збут незаконно виготовленої підакцизної речовини, тобто у вчиненні злочину за ч.1 ст.204 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції поклав в основу обвинувального вироку достатньо доказів, які безсумнівно доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника з приводу покладення недопустимих доказів та допущеної помилки в процесуальних документах з приводу нумерації будинку обвинуваченого ОСОБА_8 , були досліджені в суді першої інстанції та спростовані, з приводу чого суд першої інстанції належно мотивував своє рішення.

Так ст. 65 КПК 1960 року передбачено, що доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколами слідчих і судових дій, протоколами з відповідними додатками, сладеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів.

Колегія судідв вважає, що суд першої інстанції вірно надав критичну оцінку твердженням обвинуваченого ОСОБА_8 про придбання та зберігання спирту, що був у нього вилучений, для особистих потреб, як обрану стороною захисту позицію та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Дані покази обвинуваченого спростовуються доказами в їх сукупності, покладеними в основу обвинувачення визнаного судом доведеним.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції достатньо виконано вимоги статей 50,65,66,67 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, за відсутності обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, обґрунтовано призначив покарання у межах санкції ч.1 ст.204 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., яке на переконання колегії, за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Аналогічно суд першої інстанції дотримався вимог статей 50,65,66,67 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , та врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має неповнолітню дитину, за відсутності обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, обґрунтовано призначив покарання у межах санкції ч.1 ст.204 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., яке на переконання колегії, за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, колегія суддів враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в частині визначення виду і розміру призначеного ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання відповідає принципам індивідуалізації та справедливості.

Підстав для призначення обвинуваченим більш суворого покарання, як на тому наполягає прокурор, колегія суддів не вбачає.

Твердження прокурора про те, що призначене покарання, яке є меншим за максимальну межу призведе до відчуття безкарності та не сприятиме виправленню обвинувачених, є лише припущенням апелянта та жодними чином не підтверджено.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно вирішив долю речових доказів щодо автомобіля Ford transit є необґрунтованими.

Так, прокурор вважав, що в резолютивній частині вироку суду повинно бути вказано, що данний автомобіль слід залишити ОСОБА_18 , як власнику, оскільки на момент ухвалення вироку судом першої інстанції він вже був переданий ОСОБА_18 у 2014 році.

Як вбачається з резолютивної частини вироку суду, суд вирішив автомобіль Ford transit, який знаходиться на зберіганні у ТОВ «Золотоніський ЛГЗ «Златогор» повернути ОСОБА_18 .

Таким чином, колегією суддів встановлено, що на момент ухвалення судового рішення вищевказаний автомобіль знаходився у володінні ОСОБА_18 , суд першої інстанції також вирішив долю даного речового доказу на користь ОСОБА_18 , при цьому ніхто з учасників кримінального провадження не оспорював цього, тому колегія суддів вважає, що в даному випадку таке формулювання суду першої інстанції ніяким чином не впливає на долю речового доказу та не порушує прав та інтересів власника автомобіля.

Крім того, в разі необхідності дане питання можливо вирішити під час виконання вироку суду, в порядку п.14 ч.1 ст.537 КПК України.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 24 липня 2018 року є законним і обґрунтованим, а підстав для його зміни чи скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями залишити без задоволення, а вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 24 липня 2018 року стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.1 ст.204 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :