Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/587/2020 Справа № 641/2057/20
УХВАЛА
18 березня 2020 року м. Харків
Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, а саме накласти арешт на тимчасове вилучене 16.03.2020 року в ході огляду місця події, проведеного у службовому кабінеті № 66 який розташований за адресою: м. Харків, пров. Балашовський, 12, майно, а саме: одну купюру номіналом 500 грн. на який мається серія та номер «ВГ 6355682» також на якій мається напис не є платіжним засобом та, що ця купюра є сувеніром, які вилучено у ОСОБА_4 .
В обґрунтування свого клопотання слідчий СВ Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області посилається на те, що 07.03.2020 року до чергової частини Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що 21.02.2020 року невстановлена особа, перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Ньютона, 12 А, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 в розмірі 500 грн., чим завдала останній матеріальної шкоди.
Також слідчий зазначив, що 16.03.2020 року в ході проведення допиту потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , добровільно погодилася видати, одну купюру номіналом 500 грн., на якій мається серія та номер «ВГ 6355682» також на якій мається напис не є платіжним засобом та, що ця купюра є сувеніром, після чого слідчим було складено протокол огляду місця події під час якого остання видала наступні предмети, а саме одну купюру номіналом 500 грн. на якій мається серія та номер «ВГ 6355682» також на якій мається напис не є платіжним засобом та, що ця купюра є сувеніром. Вказані предмети слідчим було вилучено в порядку передбаченому КПК України.
16.03.2020 року вилучені речі були оглянуті, після чого слідчим винесено постанову про визнання даних речей речовими доказами, а саме, одна купюра номіналом 500 грн. на якій мається серія та номер «ВГ 6355682» також на якій мається напис не є платіжним засобом та, що ця купюра є сувеніром.
З метою збереження речового доказу та проведення експертних досліджень, слідчий просить накласти арешт на вищевказане тимчасово вилучене майно.
Слідчий до судового засідання не з`явився, надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання про арешт майна підтримав та просив його задовольнити.
Інші учасники кримінального провадження до суду не з`явилися, повідомлялися про місце та час слухання справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомили. У відповідності до ч. 1 ст. 172 КІІК України, їх неприбуття до суду, не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що слідчим надано докази, що тимчасове вилучене майно, має силу речового доказу по даному кримінальному провадженню та з метою збереження речових доказів та проведення експертних досліджень, суд приходить до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-175 КПК України, -
Накласти арешт на майно вилучене 16.03.2020 року в ході огляду місця події, проведеного у службовому кабінеті № 66 який розташований за адресою: м. Харків, пров. Балашовський, 12, а саме: одну купюру номіналом 500 грн. на який мається серія та номер «ВГ 6355682», та напис - не є платіжним засобом, вказана купюра є сувеніром, яка вилучено у ОСОБА_4 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали покладається на слідчого Слідчого відділу Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1