КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
11-кп/824/3222/2019 року Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скароюобвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05.09.2019 року щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальногоправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.09.2019 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 08.06.2018 Деснянським районним судом м. Києва за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання згідно вироку Деснянського районного суду м.Києва від 08.06.2018 у виді позбавлення волі строком на 1 (один) місяць і остаточне покарання ОСОБА_7 призначити у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_7 , строк його затримання в порядку ст. 208 КПК України, в період часу з 18.03.2019 по 19.03.2019.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , 18.03.2019 близько 11:20 год., знаходився біля буд. № 18 по вул. Зодчих в м. Києвіз метою повторного таємного викрадення чужого майна, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля «ВАЗ-2105», д.н.з. НОМЕР_1 , та, скориставшись наявним при ньому невстановленим предметом, відчинив замок лівих передніх дверцят автомобіля, після чого проник в салон, звідки викрав належне ОСОБА_9 майно, а саме: кавомашину «Saeco Magic De luxe», с/н 539769, вартістю 3 700 гривень.
Однак, довести злочин до кінця ОСОБА_7 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.
Обвинувачений, не погоджуючись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про зміну вироку Святошинського районного суду м. Києва від 05.09.2019 року в частині призначеного покарання та просить застосувати до нього положення ст. 75 КК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що під час судового розгляду справи суд першої інстанції не врахував його щире каяття у вчиненому злочині, та наявність на утриманні малолітньої дитини.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а вирок суду першої інстанції без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог частини 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у закінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна, за обставин, викладених у вироку, згідно частини 2 статті 394 КПК України, колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини кримінального провадження під час судового розгляду в суді першої інстанції ніким із учасників судового провадження не оспорювались, щодо них відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувались, і вони в апеляційній скарзі, поданій обвинуваченим, не заперечуються.
При цьому, судом першої інстанції належно з`ясована правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як убачається зі змісту вироку, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм видом і розміром є справедливим.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення ст. 71 КК України, остаточно визначивши ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, оскільки ОСОБА_7 повторно вчинив новий злочин протягом іспитового строку за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 08.06.2018.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо наявності підстав для звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком за новий злочин не узгоджуються із положеннями ч. 3 ст. 78 КК України, згідно якої у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст. 71, 72 КК України.

Зі змісту частини 3 статті 78 КК України вбачається, що вчинення особою під час іспитового строку нового злочину є порушенням умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і в цьому разі необхідно призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок в оскаржуваній частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_7 як законний необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 як необґрунтовану - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05.09.2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: _____________ _____________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4