Єдиний унікальний номер 205/3478/20
Провадження №1-кп/205/963/20
Єд.унік.№205/3478/20
У Х В А Л А

01 липня 2020 року Колегія суддівЛенінського районного суду

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001571 від 14 травня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

В провадження Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов вказаний обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, а також потерпіла ОСОБА_7 та її представник просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 , заперечував проти призначення судового розгляду та заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, посилаючись на його невідповідність вимогам, визначеним КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала думку захисника адвоката ОСОБА_6 .

Колегія суддів, вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до вимог ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити на ряду із іншим, такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; дату, місце його складання та затвердження. Крім того, відповідно до п.3 ч.4. ст.291 КПК України, до обвинувального акта зокрема додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування та копія реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1цього Кодексу).

Вказані вимоги органом досудового розслідування виконані не були, а тому колегія суддів, не виходячи за межі ст.314 КПК України, дійшла висновку, що обвинувальний акт складений з порушенням вимог ст.291 КПК України.

Так, згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення; форму вини, мотив і мету його вчинення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_9 , в ньому викладені обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також зазначена правова кваліфікація злочину, інкримінованого обвинуваченій, однак у ньому не відображені всі елементи складу злочину, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_9 , а саме: не встановлена та не описана належним чином як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України; не вказано місце, а також час вчинення злочину та не зазначено, що такі дані неможливо встановити.

Крім того, в даному обвинувальному акті, на думку колегії суддів, відсутнє сформульоване органом досудового слідства обвинувачення, висунуте ОСОБА_9 , оскільки в обвинувальному акті не зазначені всі його елементи, а саме: подія (час, місце, спосіб) вчинення кримінального правопорушення; форма вини, мотив і мета його вчинення тощо, що з огляду на вимоги ч.1 ст.337 КПК України, також не дає підстав суду для призначення судового розгляду.

При цьому, як вбачається з п.10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За таких обставин прокурором, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а також до усталеної практики ЄСПЛ, ОСОБА_9 не висунуто обґрунтоване та зрозуміле обвинувачення у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Завданням кримінального провадження є захист будь-якої особи від кримінальних правопорушень, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час закінчення досудового розслідування та звернення до суду прокурора з обвинувальним актом.

Недотримання цих принципів є перешкодою у встановленні істини в даному кримінальному провадженні, забезпечення дотримання законності, правильного правозастосування та винесення обґрунтованого судового вироку, а тому є неприпустимим.

Як було вже зазначено вище, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, такими порушеннями у даному провадженні колегія суддів визнає істотні суперечності, допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення підстав, меж та змісту судового розгляду, що призводить до порушення прав особи на захист та, крім того, до неможливості вирішити в підготовчому судовому засіданні питання щодо підсудності зазначеної справи саме Ленінському районному суду м.Дніпропетровська.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 314, 315, 369-372 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 , про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001571, внесеному до ЄРДР 14 травня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.190 КК України повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №4, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3