Справа №127/2282/20
Провадження №1-в/127/53/20
У Х В А Л А
07 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка Вінницької обласної Ради» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_3 , -

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка Вінницької обласної Ради» ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої вирішуєтся питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_3 .

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_3 психічно хворіє з 1988 року. Являється інвалідом 2 групи. Спадковість психічними захворюваннями обтяжена - дідусь по лінії матері лікувався в психіатричній лікарні (діагноз невідомий). В школу пішов в 7-річному віці, закінчив 9 класів. В армії не служив через судимість. Короткочасно працював на різних будівельних об`єктах. У віці 1 місяць переніс пневмонію, в 9-річному віці отримав ЧМТ, лікувався стаціонарно, в 1994 році - вірусний гепатит-тип В, в 1999 році - отримав травму п`яти, в 2000 році - перелом ключиці. Проживає з тіткою-опікуном. В 1988 році, 1989 році, 1990 році перебував на лікуванні в дитячому відділенні ВОПНЛ ім. акад О.І.Ющенка в зв`язку із затримкою психофізичного розвитку, агресивністю, емоційною нестійкістю. Встановлено діагноз: залишкові явища перенесеної нейроінфекції у вигляді цереброастенічного синдрому та порушення поведінки. В 2001 році, 2002 році був засуджений за вчинення крадіжок. Під час відбування покарань наносив собі самопошкодження на лівому передпліччі, був замкненим в собі, з`являвся страх, тривога, не спав вночі, став "чути голоси, які говорили, що має відбутись вбивство. Здавалось, що за ним слідкують, вважав, що йому в голову вживили імплант, що «чує голос» жінки на ім`я ОСОБА_8 . З цього приводу знаходився на лікуванні в 2005 році, 2006 році, 2007 році у Вольнянській спеціалізованій психіатричній лікарні для засуджених Запорізької області. Перебував там з діагнозом: Шизофреноподібний розлад органічного походження. Після відбування покарання не працював. Із загостренням психічного стану лікувався у ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка з 03.10.2007 року по 10.12.2007 року з діагнозом: шизоафективний розлад. Вдруге лікувався в ВОПНЛ з погіршенням психічного стану з 01.12.2008 року по 19.01.2009 року, встановлено діагноз: параноїдна шизофренія. В зв`язку з тим, що обвинувачувався у крадіжці, була проведена стаціонарна СПЕ, визнаний неосудним. Згідно рішення Ленінського районного суду від 20.08.2010 року застосовано примусові заходи медичного характеру. З 08.10.2010 року по 14.11.2011 року перебував на примусовому лікуванні у ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка у відділенні зі звичайним наглядом. Був освідчений на МСЕК, визнаний інвалідом 2 групи. В подальшому лікувався стаціонарно в ВОПНЛ з 14.11.2011 року по 02.12.2011 року. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.12.2011 року виписаний на примусове амбулаторне лікування як захід медичного характеру. Після припинення підтримуючого лікування знаходився на стаціонарному лікуванні в ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка з 17.05.2012 року по 18.06.2012 року АППД продовжено. Згідно рішення суду від 20.12.2012 року було припинено застосування амбулаторної примусової психіатричної допомоги. В подальшому лікувався під час загострень стаціонарно в ВОПНЛ з 10.12.2012 року по 02.01.2013 року, з 13.05.2013 року по 31.05.2013 року. Неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення поведінки в громадських місцях. На початку липня 2013 року обвинуватили за ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України. 20.07.13 року госпіталізований в ВОПНЛ в зв`язку із проведенням СПЕ. 05.08.2013 року та 12.09.2013 року представлявся на СПЕ, діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг. Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2013 року госпіталізований в примусовому порядку в ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка. Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницького суду Вінницької області від 28.01.2014 року доставлений 05.02.2014 року у супроводі санітара з ВОПНЛ на примусове лікування у відділення з посиленим наглядом ВОПЛ №2. 08.01.2016 року хворий представлений на ЛКК для уточнення діагнозу. Представлений з діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг. Висновок діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, виражений змішаний (параноїдний, психопатоподібний) дефект. 03.12.2018 року згідно ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2018 року ОСОБА_3 переведений для подальших примусових заходів медичного характеру у відділення № 6 ВОПЛ №2 зі звичайним наглядом. 15.02.2019 року в зв`язку з реорганізацією лікарні для подальшого лікування переведений у «Відділення для ПЗМХ, звичайний нагляд, змішане №4», де знаходився по 16.08.2019 року. 19.07.2019 року був представлений на стаціонарній ЛКК. На основі огляду комісії лікарів-психіатрів, пацієнт за своїм психічним станом у теперішній час особливої небезпеки не становить. ВОПЛ № 2 просила замінити застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом на виписку за місцем проживання під нагляд опікуна ОСОБА_6 для подальшого примусового заходу медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги.

Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2014 року (справа №127/469/14) застосовано до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницького суду Вінницької області від 28.01.2014 року доставлений 05.02.2014 року у супроводі санітара з ВОПНЛ на примусове лікування у відділення з посиленим наглядом ВОПЛ №2. 08.01.2016 року представлений па ЛКК для уточнення діагнозу. Представлений з діагнозом: параноїдна шизофренія безперервний перебіг. Висновок, діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, виражений змішаний (параноїдний. психопатоподібний) дефект. 03.12.2018 року згідно ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2018 року ОСОБА_3 переведений для подальших примусових заходів медичного характеру у відділення № 6 ВОПЛ №2 зі звичайним наглядом. 15.02.2019 року в зв`язку з реорганізацією лікарні для подальшого лікування переведений у «Відділення для ПЗМХ, звичайний нагляд, змішане №4, де знаходився по 16.08.2019 року.

19.07.2019 року був представлений на стаціонарній ЛКК. На основі огляду комісії лікарів-психіатрів, ОСОБА_3 за своїм психічним станом у теперішній час особливої небезпеки не становить. ВОПЛ №2 просила замінити застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом на виписку за місцем проживання під нагляд опікуна ОСОБА_6 для подальшого примусового заходу медичного характеру у вигляд амбулаторної психіатричної допомоги.

Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2019 року (справа №128/1947/19) змінено відносно ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом на виписку за місцем проживання під нагляд опікуна ОСОБА_6 для подальшого примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги.

ОСОБА_3 протягом шести місяців постійно оглядався лікарями-психіатрами. Отримував регулярно необхідну підтримуючу терапію. На тлі призначеного лікування стан значно не покращився, періодично буває тривожним, відмічає періодично поганий сон, немає критики до скоєного вчинку, відсутнє усвідомлення необхідності регулярного прийому підтримуючого лікування .

Висновок комісії лікарів-психіатрів від 10.01.2020 р. (акт № 4): Представлений на ЛКК діагнозом: Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, виражений змішаний (параноїдний, психопатоподібний) дефект. Висновок ЛКК: Діагноз - Параноїдна шизофренія. безперервний перебіг, виражений змішаний (параноїдний, психопатоподібний) дефект. За психічним станом ОСОБА_3 рекомендовано продовжити амбулаторне примусове лікування, як захід медичного характеру.

На підставі викладеного медичний директор Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» просить продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» ОСОБА_5 подання підтримала, просила його задовольнити, оскільки відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_3 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги в примусовому порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення подання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки розуміє, що потребує лікування.
В судовому засіданні законний представник ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення подання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення подання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вважає, що наявні підстави для задоволення подання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
З положень частин 1-3 статті 514 Кримінального процесуального кодексу України слідує, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Статтями 506-507 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, зокрема, здійснює їх через законного представника, захисника, при цьому участь захисника є обов`язковою.
В судовому засіданні встановлено, що згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2014 року (справа №127/469/14) застосовано до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.
03.12.2018 року згідно ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2018 року ОСОБА_3 переведений для подальших примусових заходів медичного характеру у відділення № 6 ВОПЛ №2 зі звичайним наглядом. 15.02.2019 року в зв`язку з реорганізацією лікарні для подальшого лікування переведений у «Відділення для ПЗМХ, звичайний нагляд, змішане №4, де знаходився по 16.08.2019 року.
19.07.2019 року був представлений на стаціонарній ЛКК. На основі огляду комісії лікарів-психіатрів, ОСОБА_3 за своїм психічним станом особливої небезпеки не становить. ВОПЛ №2 просила замінити застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом на виписку за місцем проживання під нагляд опікуна ОСОБА_6 для подальшого примусового заходу медичного характеру у вигляд амбулаторної психіатричної допомоги.
Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2019 року (справа №128/1947/19) змінено відносно ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом на виписку за місцем проживання під нагляд опікуна ОСОБА_6 для подальшого примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги.
Пацієнт протягом шести місяців постійно оглядався лікарями-психіатрами. Отримував регулярно необхідну підтримуючу терапію. На тлі призначеного лікування стан пацієнта значно не покращився, періодично буває тривожним, відмічає періодично поганий сон, немає критики до скоєного вчинку, відсутнє усвідомлення необхідності регулярного прийому підтримуючого лікування .
Висновок комісії лікарів-психіатрів від 10.01.2020 р. (акт № 4): Представлений на ЛКК діагнозом: Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, виражений змішаний (параноїдний, психопатоподібний) дефект. Висновок ЛКК: Діагноз - Параноїдна шизофренія. безперервний перебіг, виражений змішаний (параноїдний, психопатоподібний) дефект. За психічним станом ОСОБА_3 рекомендовано продовжити амбулаторне примусове лікування, як захід медичного характеру.
Суд зазначає, що коло осіб, щодо яких можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, визначено статтею 93 Кримінального кодексу України, а вичерпний перелік видів цих заходів передбачено статтею 94 Кримінального кодексу України, зокрема, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом, госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом та госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 95 Кримінального кодексу України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, її захисника або законного представника у разі, якщо така особа за станом свого здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного нею незалежного лікаря-психіатра. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.
Жодних даних про те, що на момент судового розгляду ОСОБА_3 видужав або внаслідок змін у стані його здоров`я відпала потреба у продовженні застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, до суду не надано.
На підставі викладеного суд дійшов висновку що подання медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_3 є обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.
Керуючись ст. ст. 92, 94, 95 Кримінального кодексу України, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 369-372, 376, 395, 514

У Х В А Л И В:
Подання медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка Вінницької обласної Ради» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому по АДРЕСА_1 ) на строк, який не перевищує шести місяців.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 7 днів з моменту її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя