Справа №463/2360/20
Провадження №1-кс/463/1432/20
У Х В А Л А

13 травня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою від 14 березня 2020 року на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 28 лютого 2020 року, якою було відмовлено у визнанні скаржника потерпілим в кримінальному провадженні № 0000001 від 3 січня 2018 року. Просить визнати протиправною бездіяльність слідчого ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та скасувати названу вище постанову.
Скаргу мотивує тим, що Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, здійснює досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 3 січня 2018 року. 5 березня 2020 року отримав з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові постанову від 28 лютого 2020 року слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 , якою було відмовлено йому у визнанні потерпілим. Вважає постанову незаконною та такою, що прийнята передчасно, без всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, зокрема факту спричинення йому моральної шкоди.
Розгляд скарги неодноразово відкладався, у зв`язку з відсутністю доказів отримання скаржником судової повістки.
В судове засідання скаржник не з`явився, в скарзі просив її розгляд проводити у його відсутності.
Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився. Слідчим ОСОБА_4 18 березня 2020 року подано письмові заперечення на скаргу, відповідно до яких в задоволенні скарги просив відмовити, оскільки відсутні підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілим, а крім того, подав копію постанови від 10 березня 2020 року якою було закрито кримінальне провадження № 0000001 від 3 січня 2018 року у зв`язку з відсутністю в діях слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності скаржника та представника органу досудового розслідування.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
З матеріалів скарги вбачається, що постановою від 28 лютого 2020 року слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000001 від 3 січня 2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Тобто встановлено, що слідчим розглянуто питання визнання ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні та винесено оскаржувану постанову.
Досудове розслідування закінчується в тому числі шляхом винесення постанови про закриття кримінального провадження у відповідності до положень ст. 283, 284 КПК України.
Судовим розглядом встановлено, що постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 10 березня 2020 року кримінальне провадження № 0000001 від 3 січня 2018 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2020 року в задоволені скарги ОСОБА_3 на вказану вище постанову слідчого було відмовлено.
В Єдиному державному реєстрі судових рішень на момент розгляду скарги відсутні будь-які відомості про скасування описаної вище ухвали слідчого судді чи постанови слідчого.
Таким чином, на момент звернення зі скаргою (така надійшла до суду 16 березня 2020 року та була передана у відділення поштового зв`язку 14 березня 2020 року, про що свідчить інформація про трекінг поштового відправлення з сайту «Укрпошти») та розгляду такої кримінальне провадження вже було закрите, що унеможливлює для слідчого судді прийняти процесуальне рішення за наслідками розгляду скарг, зокрема про скасування чи відмову у скасуванні постанови про відмову у визнанні потерпілим, в кримінальному провадженні, яке є вже закритим.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, слід відмовити у задоволенні скарги.
Керуючись вимогами ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим відмовити.
Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1