Справа № 635/348/20
Провадження № 1-в/635/51/2020
У Х В А Л А

12 березня 2020 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 ,
представника ДУ «ТВК №100» - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженого, останній раз вироком Сєвєродонецького Міського суду Луганської області від 07 жовтня 2014 року за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 10 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільненнявід відбування покарання,-
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій просив звільнити його від відбування покарання за вироком Сєвєродонецького Міського суду Луганської області від 07 жовтня 2014 року, яким його засуджено за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 10 років позбавлення волі, умовно-достроково відповідно до вимог ст.81 КК України.
Засуджений ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні заяву підтримали.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував.
Представник установи виконання покарань зазначив, що засуджений ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, заперечував проти умовно-дострокового звільнення.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає заяву засудженого ОСОБА_4 такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Сєвєродонецького Міського суду Луганської області від 07 жовтня 2014 року, яким його засуджено за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 10 років позбавлення волі, умовно-достроково відповідно до вимог ст.81 КК України.

Початок строку відбування покарання 18 липня 2013 року.

Кінець строку відбування покарання 29 березня 2022 року.

Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_4 , наданої адміністрацією виправної колонії убачається, що засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 18.07.2013 року. Під час тримання в державній установі «Луганський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 02.09.2013 року тримався в державній установі «Старобільський слідчий ізолятор» де характеризувався негативно, порушував режим тримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності двічі, заохочень не мав. З 20.12.2014 року відбував покарання в державній установі «СВК-90», де характеризувався позитивно, заохочувався чотири рази, порушував режим тримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності один раз, стягнення погашене у встановленому законом порядку. З 19.01.2018 року відбував покарання в ЖВК-8, де характеризувався позитивно, було застосовано заохочувальну норму, що передбачена ст. 101 КВК України. З 06.07.2019 року тримався в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 23.07.2019 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонії (№100)», за час відбування покарання характеризується посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Стягнень та заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на критику у свою адресу в цілому реагує адекватно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участь в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», «Фізкультура та спорт», до реалізації програм ставиться посередньо, ініціативу не проявляє. Відповідно до ст. ст. 110,112,113, КВК України соціально-корисні зв`язки на даний час не підтримує, бажає відновити спілкування з братом та тіткою. За час відбування покарання на профілактичних обліках не перебував.

До характеристики додаються довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати, з яких убачається, що за час відбування покарання у Темнівській виправній колонії засуджений ОСОБА_4 працював за період з липня 2019 по грудень 2019 р. тільки в листопаді з нарахуванням доходу 201.02 грн.
Відповідно до довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду від 03.02.2020, у засудженого ОСОБА_4 зазначені процесуальні витрати у розмірі 5191,96 грн. Станом на 28.01.2020 виконавчі листи на утримання збитку з засудженого ОСОБА_4 на виконання до бухгалтерії ТВК №100 не надходили та з особового рахунку утримань не було.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
За час відбування покарання в Темнівській виправній колонії за період з 23.07.2019 по теперішній час, тобто майже за 9 місяців, засуджений має заохочень та стягнень не мав, а загалом за весь час відбування покарання, тобто більше чим за 6 років, заохочувався 5 разів.
Вирішуючи питання про виправлення ОСОБА_4 , суд враховує поведінку засудженого та ставлення до праці за час відбування покарання, а також те, що матеріали справи на засудженого не містять будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю, системою вчинків та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом враховано, що засуджений процесуальні витрати за вироком суду не відшкодував, більше чим за 6 років відбування покарання заохочувався лише 5 разів, за останні сім місяців працював загалом 1 місяць, а також приймаючи до уваги висновок адміністрації виправної колонії щодо недоцільності застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , у суду виникають сумніви щодо становлення засудженого на шлях виправлення, тому суд вважає заяву останнього про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передчасною.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільненнявід відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали оголошено 13.03.2020 року.

Суддя ОСОБА_1