справа № 208/3222/20
провадження № 1-кс/208/939/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000828 від 20.05.2020 за ч.1 ст.185 КК України,-

встановив:

Слідчий звернувся дослідчого судді із вказаним погодженим з прокурором клопотанням, просив накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон «Samsung», модель: SM-A105FZKGSEK, чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , специфікацію до договору фінансового кредиту, закладу, договір № 8.31473/0.4236 від 20.04.2020 року.

У судове засідання слідчий не з`явився, надав слідчому судді клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, прохав клопотання про арешт майна задовольнити.
Власник майна, у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, клопотань не надав.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слідчий суддя враховує, що сторона обвинувачення на власний розсуд розпорядилася правом підтримати заявлене клопотання без своєї особистої участі, у письмовій формі та з документальним підтвердженням.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Клопотання вмотивоване тим, що 20.04.2020 р. невстановлена особа перебуваючи в кв. АДРЕСА_1 шляхом вільного доступу таємно викрала майно гр. ОСОБА_5 , тим самим спричинивши майнову шкоду.

20 травня 2020 зазначене кримінальне правопорушення було зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000828 із правовою кваліфікацією за ч.1 ст.185 КК України.

22.05.2020проведено огляд предметів за адресою: АДРЕСА_2 , та було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung»,модель: SM-A105FZKGSEK, чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та специфікацію до договору фінансового кредиту, закладу, договір № 8.31473/0.4236 від 20.04.2020 року. Даний мобільний телефон «Samsung», модель: SM-A105FZKGSEK, чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , специфікація до договору фінансового кредиту, закладу, договір № 8.31473/0.4236 від 20.04.2020 року, має суттєве значення по кримінальному провадженню, як речовий доказ.

В зв`язку з тим, що вищевказаний мобільний телефон не належить особі, у котрої вилучено дане майно, а належить потерпілій ОСОБА_5 , а також договір слід долучити до матеріалів кримінального провадження,виникла необхідність у накладенні арешту на даний мобільний телефон та договір № 8.31473/0.4236 від 20.04.2020 року. Вище наведене майно має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, так як є предметом кримінального правопорушення та було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

На думку слідчого, предмет клопотання відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є речовим доказом та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення. Метою застосування арешту відносно предмету клопотання є запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження.
Згідно ч.1ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
За змістом п.1, 3 ч.2 ст.167КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України), у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Стороною обвинувачення доведено, з врахуванням досліджених доказів, протокол прийняття заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 20.05.2020 р., витягу про реєстрацію кримінального провадження в ЄРДР за № 0000828 від 20.05.2020 року, протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 від 20.05.2020 р., копія специфікації до договору фінансового кредиту, закладу, договір № 8.31473/0.4236 від 20.04.2020 року, протоколом огляду предмету,а саме: мобільного телефону «Samsung», модель: SM-A105FZKGSEK, чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 від 22.05.2020 року, протоколом огляду предмету від 22.05.2020 р., а саме: специфікації до договору фінансового кредиту, закладу, договір № 8.31473/0.4236 від 20.04.2020 року, постанова про визнання речовими доказами від 22.05.2020 року, що доводить обґрунтованість заявленого клопотання та необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Як встановлено, мобільний телефон «Samsung», модель: SM-A105FZKGSEK, чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та специфікація до договору фінансового кредиту, закладу, договір № 8.31473/0.4236 від 20.04.2020 року,мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення в цій частині довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Так, згідно до норми ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту ст.100 КПК України, питання щодо передачі арештованого майна на зберігання як речових доказів на стадії досудового розслідування належить до виключної компетенції сторони кримінального провадження, якій він був наданий.

Слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування докази утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з метою збереження речових доказів, унеможливлення їх приховання, пошкодження чи знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази органу досудового розслідування та необхідним буде, застосувати арешт майна в частині заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном, що в достатній мірі забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Білого ЄГ., погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000828 від20.05.2020 за ч.1 ст.185 КК України,- задовольнити повністю.
Накласти арешт на:

-Мобільний телефон «Samsung», модель: SM-A105FZKGSEK, чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

-специфікацію до договору фінансового кредиту, закладу, договір № 8.31473/0.4236 від 20.04.2020 року.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на відчуження та розпоряджання мобільним телефоном «Samsung», модель: SM-A105FZKGSEK, чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .
Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст.174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1