ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1321/20 Справа № 212/8470/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0001290 в частині продовження строку тримання під вартою обвинувачених:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Теребовля Тернопільської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю секретаря ОСОБА_12

прокурора ОСОБА_13
в режимі відеоконференції
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_10
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2020 року продовжено строк тримання під вартою в тому числі щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , кожному окремо, строком дії до 09 квітня 2020 року включно.
Судом було встановлено, що обвинувачені, усвідомлюючи неминучість покарання, обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно здійснити психологічний або інший вплив на свідків, вчинити інший злочин.

В апеляції:
- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_9 інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт в нічний час доби.
В обґрунтування зазначив, що прокурором не було вручено а ні йому, а ні його підзахисному копії клопотання про продовження строку дії дії запобіжного заходу. Вказує, що в оголошеному клопотанні не було зазначено, з яких саме мотивів і якої необхідності ОСОБА_9 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також зазначив, що прокурором не було доведено жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.
Зазначив, що ОСОБА_9 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, має родину, матір похилого віку, проживає з дружиною, працював водієм таксі, має міцні соціальні зв`язки.

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_8 інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт в нічний час доби.
В обґрунтування зазначив, що прокурором не було вручено а ні йому, а ні його підзахисному копії клопотання про продовження строку дії дії запобіжного заходу. Вказує, що в оголошеному клопотанні не було зазначено, з яких саме мотивів і якої необхідності ОСОБА_8 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також зазначив, що прокурором не було доведено жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.
Зазначив, що ОСОБА_9 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, проживає з матір`ю та меншим братом, тобто має родину, що свідчить міцні соціальні зв`язки.

- захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування зазначив, що прокурором не була доведена наявність хоча б одного із передбачених законодавством ризиків, а також не було надано суду доказів, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам.

- захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить ухвалу суду та обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підвартою.
В обґрунтування зазначив, що суд взяв до уваги усне клопотання прокурора, яке не мало жодної конкретизації та персоналізації осіб обвинувачених.
Вказав, що суд першої інстанції провів підготовче судове засідання без з`ясування явки всіх захисників та їх повноважень.
Крім цього зазначив, що обвинуваченим ОСОБА_11 було заявлено, що він має міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши захисників, та обвинувачених які кожен окремо просили задовольнити апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти апеляцій захисників, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі. Застережень вказані норми закону щодо розгляду усних клопотань сторін кримінального провадження при судовому розгляду, як на це посилаються захисники в апеляціях, не мають.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин, скоєні організованою злочинною групою, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому на даний час є достатньо підстав вважати, що перебуваючи на свободі обвинувачені можуть вчинити спроби ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення, вплинути на свідків, чи перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
Апеляційний суд зважає, що триває судовий розгляд у суді першої інстанції, не підлягають окремому вирішенню питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а суд повинен зважити на характер, тяжкість і наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та оцінити ризики, якщо прокурор доведе їх існування. При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Суд першої інстанції врахував вимоги ст. 178 КПК України та обґрунтовано зазначив, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку обвинувачених, а обраний відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу та особистістю обвинувачених.
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються обвинуваченим, та більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної їх поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є виправданим на даному етапі судового розгляду кримінального провадження.
З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а тому апеляційну скаргу захисників слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4