пр. № 1-кс/759/181/20
ун. № 759/48/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Київ ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Святошинського управління поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007849 від 06.11.2019 року за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, за змістом якого просить накласти арешт на час досудового розслідування та судового розгляду, на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права на її відчуження, розпорядження та заборону відчуження права вимоги на даний об`єкт.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що у провадженні слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0007849 від 06.11.2019 року, в якому 07.11.2019 року повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.11.2019 року близько 18 години 15 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на загальному коридорі 7-го поверху, буд. АДРЕСА_2 , використовуючи карабін марки «Вулкан М», кр. 7.62 х 39 № ХК 274248, скоїв замах на умисне вбивство ОСОБА_7 , однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі. Так, 06.11.2019 року, близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходився за своїм місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час до нього прийшли члени ревізійної комісії ОСББ даного будинку, через те, що ОСОБА_6 самовільно приєднав електропостачання своєї квартири до загальної електромережі, серед яких був ОСОБА_7 , з яким у ОСОБА_6 , виник словесний конфлікт, який переріс у штовханину, через відключення електропостачання квартири ОСОБА_6 . В цей час ОСОБА_6 , перебуваючи на загальному коридорі 7-го поверху вказаного будинку, відчуваючи раптово виниклу неприязнь до ОСОБА_7 , вирішив вчинити умисне вбивство останнього, та діючи умисно, маючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повернувся до приміщення квартири АДРЕСА_1 , де взяв з сейфу, який знаходився в приміщенні вищевказаної квартири, карабін марки «Вулкан М», кр. 7.62 х 39 № ХК 274248, споряджений патронами калібру 7.62, та з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, здійснив два постріли в область тулуба та правої ноги ОСОБА_7 від яких останній впав на підлогу. Відразу після чого, дії ОСОБА_6 були зупинені очевидцями події, які перебували на загальному коридорі 7-го поверху вказаного будинку та викликали швидку допомогу потерпілому ОСОБА_7 , якому було вчасно надано медичну допомогу та госпіталізовано КМКЛШМД в м. Києві де поставлено попередній діагноз: «вогнепальне поранення артерії правого стегна, травматичний шок».
Таким чином, за твердженням органу досудового розслідування, ОСОБА_6 вчинив замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, однак не довів свій злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, тобто своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
12.12.2019 року представником потерпілого ОСОБА_8 , до слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м. Києві було подано цивільний позов у кримінальному провадженні № 0007849 про відшкодування ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди завданої вказаним кримінальним правопорушенням. Сума заявленого цивільного позову складає 5 070 916 (п`ять мільйонів, сімдесят тисяч дев`ятсот шістнадцять) гривень 56 копійок.
Враховуючи викладене, з метою забезпечення цивільного позову в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказану квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка перебуває у власності ОСОБА_6 .
Прокурор у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у ньому.
Адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого з підстав його необґрунтованості.
Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників справи, дослідивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для його задоволення.
Згідно статті 167 Кримінального процесуального кодексу України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з частиною 10 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Судом встановлено, що відповідно до договору дарування часток квартири від 16.10.2008 року, укладеним між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з одного боку та ОСОБА_6 з іншого боку, було укладено договір дарування, згідно якого ОСОБА_9 безоплатно передає у власність ОСОБА_6 належну їй на праві власності частину квартири. В свою чергу ОСОБА_10 , безоплатно передає ОСОБА_6 належну їй на праві власності частку квартири. В результаті вказаних дій ОСОБА_6 став власником часток квартири АДРЕСА_1 .
Згідно договору дарування часток квартири від 05.11.2008 року, укладеним між ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_10 з іншого боку, остання подарувала ОСОБА_6 свою частку квартири АДРЕСА_1 .
Представником потерпілого ОСОБА_8 , до слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м. Києві, було надано цивільний позов ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0007849, про відшкодування ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди завданої вказаним кримінальним правопорушенням. Сума заявленого цивільного позову складає 5 070 916 (п`ять мільйонів, сімдесят тисяч дев`ятсот шістнадцять) гривень 56 копійок.
Відповідно до частини 1 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з частиною 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , з метою подальшого можливого відшкодування шкоди потерпілій особі та забезпечення цивільного позову, слідчий суддя вважає клопотання слідчого ОСОБА_5 про арешт майна обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 167-168, 170-173, 309, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Святошинського управління поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007849 від 06.11.2019 року за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права на її відчуження та розпорядження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1