Справа № 675/2329/17
Провадження № 1-кп/675/2/2020
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" березня 2020 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
- 31.01.1995 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ч. 1 ст. 42 КК України до 7 років позбавлення волі;
- 10.09.2002 року Єнакієвським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 05.04.2004 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 15.05.2007 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі;
- 01.10.2013 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільненого умовно-достроково на невідбуту частину покарання, що становила 1 рік 9 місяців 1 день,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 (по тексту ОСОБА_4 , обвинувачений) 28.09.2017 року близько 22 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Прикордонній, що в с. Кунів Ізяславського району Хмельницької області з метою незаконного особистого збагачення, керуючись корисливим мотивом висловив ОСОБА_6 (по тексту ОСОБА_6 , потерпіла) протиправну вимогу передати належні їй грошові кошти, золоті прикраси та мобільний телефон. З огляду на таку вимогу ОСОБА_6 відповіла ОСОБА_4 , що не має речей про які просить, а є лише пляшка пива «Арсенал міцне», ємністю 1, 25 літра та вартістю 25 гривень.
У подальшому, ОСОБА_4 висловив протиправну вимогу для ОСОБА_6 , щоб та передала вказане вище пиво, і остання злякавшись підкорилася та передала його.
Разом з тим, ОСОБА_4 отримавши від ОСОБА_6 пиво, помітив в неї в руках ліхтарик, і в нього виник раптовий умисел на його викрадення.
Так, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій протиправний намір, спрямований на незаконне особисте збагачення, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, умисно вихопив з рук ОСОБА_6 ліхтарик «Фо-Дик», чорного кольору, вартістю 52 гривні та тримаючи пляшку пива «Арсенал міцне» в іншій руці, зник з місця події, здійснивши їх відкрите викрадення та завдавши потерпілій майнову шкоду в загальному розмірі 77 гривень
Тим самим, своїми умисними протиправними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому з покликанням, що осуджує таку свою поведінку.
Пояснив, що 28.09.2017 року увечері йшов з роботи та по дорозі отримав телефонний дзвінок від своєї сестри, яка повідомила, що загинули його батьки. Вказав, що був в стані сильного душевного потресіння, у зв`язку з чим вирішив піти в сусіднє село, щоб випити там спирного. Також повідомив і те що, коли туди йшов, то зустрів раніше незнайому йому жінку, яка в руках тримала пляшку пива та зупинив її, представившись новим дільничним інспектором. ОСОБА_4 звертав увагу, що дійсно просив потерпілу, щоб вона віддала йому пиво та надала йому телефон, щоб зателефонувати.
При цьому зі слів ОСОБА_4 , помітивши у потерпілої ліхтарик, він забрав його з покликанням, що пізніше поверне його. Крім того вказав, що випивши кілька ковтків викинув пляшку з пивом, не заперечуючи і ту обставину, що вимагав, щоб потерпіла встала на коліна, пояснючи це своїм стресовим станом.
Також пояснив, що фактично не оспорює встановлених органом досудового розслідування обставин та просив врахувати, що вчинив злочин у зв`язку з настанням тяжких сімейних обставин, щиро розкаюється.
Крім повного визнання вини винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України доводиться також наступними дослідженими безпосередньо судом згідно ст. 23 КПК України доказами.
Допитом у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 з`ясовано, що до останньої близько 22 години 28.09.2017 року, коли та вже йшла зі своєї роботи додому, підійшов в стані алкогольного сп`яніння невідомий раніше чоловік та схопив за ліву руку та показав якийсь папірець назвавши його посвідченням дільничного. Такий чоловік в наказному порядку вказав, що йому потрібен телефон, на що йому відповіла, що немає його. Після цього, останній вказав, що йому потрібно 20 гривень, а після відмови просив вже 10 гривень. Потерпіла вказала, що обвинувачений постійно тримав її за руку і вимагав не світити йому ліхтарем в обличчя. Згідно показань потерпілої, ОСОБА_4 вимагав зняти рюкзак, щоб перевірити чи не має там чогось, а оглянувши його, забрав тільки міцне пиво «Арсенал», оскільки крім нього там нічого не було. Також вказала, що ОСОБА_4 вимагав в неї сережки, однак повідомила йому, що є людиною бідною, а тому і не має прикрас. При всьому цьому, як вказує потерпіла, обвинувачений вимагав в неї встати на коліна, на що вона відмовилась та зазначила, що зараз підійде зустрічати її чоловік, і, як наслідок останній вже не наполягав та відпустив, забравши ліхтарик, направившись до найближчого магазину. Крім того, ОСОБА_6 вказала, що будучи переляканою зразу ж після того як її відпустив обвинувачений зателефонувала своїй кумі ОСОБА_7 , щоб розповісти про подію, яка з нею сталася.
Свідок ОСОБА_8 повідомила, що осінню 2017 року пізно ввечері до кафе «Лагуна», в якому вона працює прийшов обвинувачений назвавшись місцевим дільничним. При цьому, сам обвинувачений демонстративно поклав на барну стійку чорний ручний ліхтарик та вимагав викликати директора закладу, і вже після відмови в наказному порядку вимагав налити йому «сто грам».
Надалі, оскільки особа поводила себе дуже агресивно свідок налила йому 100 грам горілки, яку останній випив та не розплатившись покинув заклад. За показаннями даного свідка, очевидцем інших подій, що мають значення для справи не була. Однак, також вказала, що про таку поведінку обвинуваченого повідомила по телефону ОСОБА_9 .
Натомість свідок ОСОБА_9 повідомила, що осінню 2017 року пізно ввечері до неї зателефонувала перелякана ОСОБА_8 , яка вказала, що прийшов невідомий чоловік, представившись Кунівським дільничним, який нагрубіянив, випив алкоголь, за який не розплатився та зник в невідомому напрямку. Повідомила, що з огляду на таку обставину почали шукати цю особу і знайшли його на виїзді з села Кунів, після цього забрали його до кафе "Лагуна" та викликали поліцію.
Також зазначила, що в той вечір їй телефонувала також і налякана ОСОБА_6 , яка розповіла про напад на неї невідомою особою з метою заволодіння її майном.
Згідно показань свідка ОСОБА_7 , десь близько трьох років тому приблизно в 23 годині отримала телефонний дзвінок від ОСОБА_6 , яка була дуже схвильована і налякана, її голос тремтів, та повідомила, що близько центра села Кунів перестрів якийсь невідомий чоловік і вимагав все те, що в неї в сумці, в погрозливій формі вимагав встати на коліна. Також свідок пояснила, що потерпіла ОСОБА_6 в той вечір несла пиво для її чоловіка, і саме з телефонної розмови їй стало зрозуміло, що та особа, яка зустріла потерпілу викрала як його, так і ліхтарик, який при собі мала ОСОБА_6 .
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведено також наступними доказами, які були безпосередньо досліджені судом.
Як вбачається з протоколу огляду місця події від 06.11.2017 року та долучених до нього фото-таблиць було оглянуто та вилучено пластикову напівпрозору коричневого кольору пляшку пива «Арсенал міцне», ємністю 1, 25 л, яка була виявлена на узбіччі дороги між селами Кунів та Кам`янка, що стверджено протоколом огляду місця події від 29.07.2017 року.
Також, згідно даних протоколу огляду місця події від 06.11.2017 року та долучених до нього фото-таблиць було оглянуто та вилучено ручний ліхтарик «Фо-дик», чорного кольору, згідно висновку про вартість майна від 09.11.2017 року, вартість якого становить 52 гривні.
Згідно протоколу слідчого експерименту від 06.11.2017 року за участю ОСОБА_6 , потерпіла добровільно без будь-якого примусу в присутності понятих детально розповіла про обставини скоєння злочину, які не могли бути відомі раніше працівникам поліції.
Як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 06.11.2017 року ОСОБА_6 розповіла про ті обставини, про які безпосередно повідомила в судовому засіданні під час свого допиту.
У відповідності до фото-таблиць, долучених до протоколу слідчого експерименту від 06.11.2017 року ОСОБА_6 продемонструвала на місці події в якому напрямку вона прямувала 28.09.2017 року близько 22 години, де її перестрів ОСОБА_4 , куди пішла після того як останній відібрав її особисті речі та напрям руху обвинуваченого.
Суд констатує, що дані такого протоколу не містять суперечностей з відомостями, які повідомила ОСОБА_6 і допитані в судовому засіданні свідки та даними протоколу огляду місця події з відповідними фото-таблицями від 06.11.2017 року, а саме перехрестя вулиць Лісовської-Прикордонної-Жовтневої, що в с. Кунів Ізяславського району Хмельницької області.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06.11.2017 року ОСОБА_6 чітко вказала на ОСОБА_4 , як на особу, яка відносно неї вчинила грабіж.
Також ОСОБА_4 впізнали свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що відображено у відповідних протоколах пред`явлення особи для впізнання від 06.11.2017 року.
Крім того, згідно протоколу проведення впізнання речей від 06.11.2017 року ОСОБА_6 вказала на свій ліхтарик чорного кольору марки «Фо-Дик», який було оглянуто та вилучено з приміщення кафе-бару «Лагуна», що в с. Кунів Ізяславського району Хмельницької області, який мав при собі ОСОБА_4 , коли знаходився там 28.09.2017 року.
Належність та допустимість досліджених письмових доказів, в тому числі, і відомостей, які вони містять, по своїй суті не оспорюється стороною захисту.
Наведені вище докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині.
Сукупність вказаних доказів та їх оцінка переконують суд, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Вищеневедені докази винності обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.
Суд визнає показання обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_6 , допитаних в ході судового розгляду свідків, а також досліджені письмові докази належними та допустимими, оскільки вони зібрані у порядку, встановленому КПК України. Відсутні підстави, передбачені ст. 87 КПК України для визнання вказаних доказів недопустимими, у ході процесуальних дій обвинувачений був повідомлений про свої права, в тому числі про право відмовитися від давання показань відповідно до ст. 63 Конституції України.
Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце, то обвинувачений підлягає покаранню за його вчинення.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України є тяжким злочином.
Обставинами, що згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений критично оцінив вчинений ним злочин.
Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням обставин справи і даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, вчинив інкриміноване йому діяння у період умовно-дострокового звільнення, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх осіб та осіб похилого віку не має, як і не має постійного місця проживання, який до затримання перебував в реабілітаційному центрі «Ковчег», за наявності встановлених та зазначених вище обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, позиції потерпілої, суд вважає, що має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у межах, встановленої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України.
З урахуванням зазначеного вище та вчинення злочину в період умовно - дострокового звільнення, суд дійшов до висновку, що відносно обвинуваченого не може бути застосовано положення ст. 69 КК України, оскільки це об`єктивно призведе до м`якості призначеного покарання, що не відповітиме самій меті такого покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_4 , даний злочин вчинив в період умовно - дострокового звільнення з місць позбавлення волі, остаточне покарання засудженому слід обрати на підставі ст. 71 КК України.
При цьому, з метою забезпечення виконання вироку, з врахуванням того, що ОСОБА_4 призначається покарання у виді позбавлення волі, обраний йому запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів з моменту постановлення вироку.
Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 01.10.2013 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 05.03.2020 року, зарахувавши з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 29.09.2017 року по 02.10.2017 року та з 28.08.2019 року по 04.03.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою продовжити до набрання законної сили вироком суду, але не більше ніж на 60 днів з моменту постановлення вироку, тобто до 03.05.2020 року.
Речові докази по справі:
- ручний ліхтарик «Фо-Дик», - повернути ОСОБА_6 ;
- пляшку пива, ємністю 1, 25 л «Арсенал-міцне, - знищити
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку невідкладно після його проголошення вручити в установленому порядку обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя ОСОБА_1