справа № 208/3582/20
провадження № 1-кс/208/1038/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000916 від 02.06.2020 р. за ч.1 ст.190 КК України,-
встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним погодженим з прокурором клопотанням, просив накласти арешт мобільний телефон марки «Nokia», моделі 210, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який оглянуто та вилучено 08.06.2020 у ОСОБА_5 .
У судове засідання слідчий не з`явився, надав слідчому судді клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, прохав клопотання про арешт майна задовольнити.
Прокурор у судове засідання не з`явився, заяв, клопотань не надав.
Власник майна, у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, клопотань не надав.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слідчий суддя враховує, що сторона обвинувачення на власний розсуд розпорядилася правом підтримати заявлене клопотання без своєї особистої участі, у письмовій формі та з документальним підтвердженням.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Клопотання вмотивоване тим, що 01.06.2020 до Кам`янського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що її знайомий ОСОБА_7 , 31.05.2020 в вечірній час, знаходячись за адресою: м.Кам`янське, вул. О.Сокола, 67-3, шахрайським шляхом заволодів її мобільним телефоном марки «Nokia», модель 210.

02.06.2020 за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000916 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що особа, яка причетна до скоєння кримінального правопорушення, мобільний телефон марки «Nokia», моделі 210 продала ОСОБА_5 .

08.06.2020 ОСОБА_5 добровільно надав для проведення огляду мобільний телефон марки «Nokia», моделі 210.
08.06.2020 оглянуто та вилучено до Кам`янського ВП мобільний телефон марки «Nokia», моделі 210, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Даний предмет має суттєве значення по кримінальному провадженню, як речовий доказ.

На думку слідчого, предмет клопотання відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є речовим доказом та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення. Метою застосування арешту відносно предмету клопотання є запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
За змістом п. 1, 3 ч.2 ст.167КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України), у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Стороною обвинувачення доведено, з врахуванням досліджених доказів, витягу про реєстрацію кримінального провадження в ЄРДР за № 0000916 від 02.06.2020 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04.06.2020 р., пояснення ОСОБА_9 , заявою ОСОБА_5 від 08.06.2020 р., протоколом огляду предмету від 08.06.2020 року, постанова про визнання речовими доказами від 08.06.2020 року, що доводить обґрунтованість заявленого клопотання та необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Як встановлено, мобільний телефон марки «Nokia», модель 210, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину та відповідає критеріям, зазначеним уст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення в цій частині довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді позбавлення власника зазначеного майна, права на відчуження та розпорядження, зазначеним майном, що пов`язано з необхідністю проведення слідчих дій, експертного дослідження, враховуючи що скасування заходів вжитих з метою збереження речового доказу можливо вирішити в порядку ст. 174 КПК України, у разі зміни обставин та фактичних даних.
Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000916 від 02.06.2020за ч.1 ст.190 КК України,- задовольнити повністю.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Nokia», моделі 210, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який оглянуто та вилучено 08.06.2020 у ОСОБА_5 .
Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .
Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст.174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1