Номер провадження: 11-кп/813/1704/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участю:
секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.10.2019 року, якою під час судового розгляду кримінального провадження №0002996 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.10.2018 року відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з базовою середньою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02.12.2019 року; та
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Шостка Сумської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з базовою середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02.12.2019 року
установив:
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Приморського районного суду м. Одеси від 03.10.2019 року в процесі судового розгляду обвинувального акту в рамках кримінального провадження №0002996 від 31.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02.12.2019 року стосовно кожного.
Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, не одружені, офіційно не працевлаштовані, не мають постійного місця проживання у м. Одесі, а тому існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, та неможливістю їх запобіганню вжиттям інших більш м`яких запобіжних заходів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною з огляду на наступні обставини:
- суд, продовжуючи строк тримання під вартою, не врахував відсутність відповідного клопотання прокурора та сумнівність кваліфікації інкримінованого ОСОБА_8 обвинувачення;
- ризики, на які посилається суд в оскаржуваному рішенні, відсутні;
- органом досудового розслідування порушені права на захист обвинуваченого, оскільки під час досудового розслідування йому не було надано захисника, матеріали кримінального провадження не відкриті для безпосереднього ознайомлення, що на думку захисника, свідчить про порушення під час досудового розслідування;
- судом не були враховані характеристики особи обвинуваченого, а саме те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, має місце реєстрації, до арешту займався домашнім господарством за місцем мешкання;
- суд належним чином не обґрунтував продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пославшись як на підставу для застосування найсуворішого запобіжного заходу лише на тяжкість вчинення інкримінованого злочину.
Посилаючись на викладене, захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та обрати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний із тримання під вартою.
Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, додатково пояснивши, що обвинувачений потребує медичного лікування; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 03.10.2019 рокув частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 ніким не оскаржена, апеляційний суд не перевіряє її у цій частині.

Згідно вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги стосовно того, що прокурором не подавалось клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, оскільки суд продовжив обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 строк запобіжного заходу за своєю ініціативою.

Частиною 2 ст.331 КПК України встановлено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Колегією суддів встановлено, що заявлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що судом не наведено належного обґрунтування висновків та доказів, які стали підставою для продовження обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що: останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, який карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, не має міцних соціальних зав`язків, оскільки він офіційно не працевлаштований, не одружений, у нього не має утриманців.

Окрім того, з урахуванням обставин вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_9 , а також того, що останньому відома особа потерпілого, апеляційний суд вважає, що існує ризик того, що останній може незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, який на теперішній час допитаний на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом обвинуваченого може змінити показання під час судового розгляду.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_9 позитивно характеризується за місцем проживання та має міцні соціальні зв`язки та до арешту неофіційно працював, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначених доводів апеляційному суду не надано та матеріали провадження їх не містять.
Крім того, відсутність зареєстрованого місця проживання обвинуваченого за місцем судового розгляду провадження у м.Одеса, позбавляють суд можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги та застосувати запобіжних захід у вигляді домашнього арешту.

Також апеляційний суд відхиляє посилання захисника на невірну кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_9 злочину, оскільки на даному етапі судового розгляду у апеляційного суду відсутні повноваження давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченої особи, адже відповідно до ст. 368 КПК України таке питання в вирішуються судом при ухваленні вироку.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування порушені права на захист обвинуваченого, а саме під час досудового розслідування йому не було надано захисника, матеріали кримінального провадження не відкриті для безпосереднього ознайомлення, оскільки згідно журналу судового засідання захисник приймав участь у розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу та надавав пояснення. Крім того згідно пояснень сторін в судовому засіданні апеляційного суду, матеріали кримінального провадження на даний час відкриті стороні захисту. Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що права обвинуваченого на захист під час розгляду питання про продовження строку запобіжного заходу не порушено як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.
Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що районний суд об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст.176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409, 411, 419, 422, 532КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.10.2019 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4