Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/46/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Петрівського районного суду Кіровоградської області від 16.01.2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мурманськ Російської Федерації, українця, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні доньку, 2019 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-09.07.2019 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.ст.75,76 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підстав і ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 02 год. 35 хв. 15.01.2020 року по 02 год. 35 хв. 14.03.2020 року

інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим щодо підозрюваного, оскільки судом першої інстанції при обрання такого виду запобіжного заходу не в повній мірі взято до уваги те, що ОСОБА_7 неофіційно працює, має сталі соціальні зв`язки, характеризується позитивно за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину та зареєстроване місце проживання.Жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України прокурором не доведений. ОСОБА_7 не має сенсу переховуватись від органів слідства. Крім того, свідки по даному кримінальному провадженню, на яких він міг би впливати, вже допитані. До клопотання прокурора не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він 14.01.2020 року близько 22 години 10 хвилин, разом з ОСОБА_9 перебували в домоволодінні ОСОБА_10 в с. Рядове Петрівського району Кіровоградської області, де вживали спиртні напої. Знаходячись в домоволодінні ОСОБА_10 та, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у них виник умисел направлений на напад на ОСОБА_11 з метою заволодіння коштами останнього, оскільки ОСОБА_9 бачив його в магазині з грошима. Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння грошима, вирішили піти до домоволодіння, де проживає ОСОБА_11 та заволодіти грошовими коштами. В цей же день, близько 22 години 20 хвилин, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , діючи з особливою жорстокістю, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, прибули до домоволодіння ОСОБА_12 , який проживає по АДРЕСА_3 , вступили між собою у злочинний зговір, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Підійшовши до вхідних дверей будинку АДРЕСА_3 та постукали у двері. Коли власник домоволодіння ОСОБА_12 відчинив двері, ОСОБА_7 безпричинно наніс йому тілесні ушкодження в обличчя та проникли з ОСОБА_9 до будинку з метою відшукання коштів та цінного майна. Знаходячись в домоволодінні ОСОБА_12 останні безпричинно нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_13 , який відпочивав в кімнаті на ліжку. Після цього, з метою заволодіння коштами, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , діючи спільно, підійшли до ліжка ОСОБА_11 та почали наносити чисельні удари кулаками по голові потерпілому. В цей час, ОСОБА_7 , також застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, наніс декілька ударів кулаками рук по обличчю ОСОБА_12 , спричинивши йому фізичний біль. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, переслідуючи корисливий мотив та усвідомлюючи, що їх дії є зрозумілими для сім`ї ОСОБА_14 , почали вимагати у останнього мобільний телефон та гроші. Придушивши волю потерпілого до опору, 14 січня 2020 року близько 22 години 40 хвилин заволоділи грошовими коштами в сумі 200 гривень, які знаходились в кишені штанів потерпілого після чого за попередньою змовою заволоділи телевізором марки «LG», чорного кольору та мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy J6+», чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 10 000 гривень. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану вище суму. Викраденим розпорядились на власний розсуд.
Органом досудового слідства кваліфіковано дії ОСОБА_7 як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, тобто вчинив кримінальне правопорушення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Петрівського районного суду Кіровоградської області від 16.01.2020 задоволено клопотання слідчого СВ Петрівського ВП ГУНП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що підозрюваний скоїв особливо тяжкий злочин, міцних соціальних зв`язків не має, не одружений, не має постійного місця роботи або навчання, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення в період відбуття іспитового строку, що вказує на існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме маються підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Застосувати інший більш м`який запобіжний захід, а саме, заставу, особисту поруку, домашній арешт неможливо, так як він не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків підозрюваного.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.

До того ж колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Відповідно до ст. 12 КК України злочини, передбачений ч.3 ст.187 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.
Ураховуючи серйозність висунутої проти ОСОБА_7 підозри, а також беручи до уваги дані про особу підозрюваного та обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду міг з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а тому не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_7 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.
Окрім того, останній через тяжкість оголошеної підозри та наявних у справі доказів, зможе з метою уникнення відповідальності вчинити спроби на ухилення від органу досудового слідства та суду.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що перебуваючи під домашнім арештом або особистому зобов`язанню, останній не маючи постійного місця роботи, достатніх матеріальних цінностей для проживання, буде продовжувати скоювати тотожні злочини, оскільки, злочин в якому він підозрюється, який є особливо тяжким, характер та фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку, так як ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину проти власності, а саме, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила грабіж.
Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом, не здатен забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання, покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки останній не одружений, при цьому має на утриманні неповнолітню дитину. Водночас, кримінальне діяння, у якому підозрюється ОСОБА_7 , вчинене в період відбуття іспитового строку.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.
За вказаних обставин слідчий суддя цілком обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 4, 5 КПК України та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
При цьому, колегія суддів ураховує, що у разі наявності ризиків, ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Так, у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, ЄСПЛ вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував і дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає обґрунтованим і те, що відповідно до ч.4 ст.183 КПК слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначив розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин вчинений із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, а тому підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Петрівського районного суду Кіровоградської області від 16.01.2020 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: підписи

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4