г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/980/19
Номер провадження 1-кс/213/493/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого (прокурора), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною скаргою та просить зобов`язати слідчого Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 повідомити про йому підозру та забезпечити реалізацію всіх передбачених законом прав.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_2 зазначив, що слідчим Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 ведеться досудове розслідування за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України та ч. 1 ст. 309 КК України, занесеного до ЄРДР 28.02.2019 року за номером 0000239.

ОСОБА_2 - особа, права якої обмежуються під час досудового розслідування, особа щодо майна якої проводиться досудове розслідування. З моменту внесення відомостей до ЄРДР про підозру ОСОБА_2 не повідомлено. Але рішення слідчого та суду вказують, що за наявністю доказів встановлена причетність ОСОБА_2 до вчинення злочинів.

Не повідомляючи про підозру слідчий порушує конституційні права ОСОБА_2 , лишає його без доступу до правосуддя, права на захист, принижує честь та гідність, отже слідчий своєю бездіяльністю порушує основоположні принципи кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Вивчивши зміст скарги, перевіривши викладені в ній обставини, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження за даною скаргою з наступних підстав.

Стаття 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

Зокрема, пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України, визначено, що на досудовому провадженні може бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Зі змісту скарги вбачається, що підставою звернення ОСОБА_2 до суду є бездіяльність слідчого у неповідомленні йому про підозру.

Таким чином, на думку ОСОБА_2 , повідомлення йому про підозру є процесуальною дією, яку слідчий зобов`язаний був вчинити у визначений Кодексом строк, але не вчинив, що є його бездіяльністю, і дана бездіяльність може бути оскаржена в порядку ст.ст.303-304 КПК України.

Однак, статтею 113 КПК України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до статті 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення про підозру, відповідно до п.3 ч.1 ст.276 КПК України, обов`язково здійснюється у випадках наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, процесуальні строки, у межах яких слідчий та прокурор зобов`язані повідомити особу про підозру, законом не визначені, а навпаки, повідомлення про підозру може бути вручене особі в будь-який момент, в межах граничного строку досудового розслідування, за наявності, як зазначено вище, достатніх доказів.
Отже, неповідомлення слідчим ОСОБА_2 про підозру не є бездіяльністю слідчого, не входить до жодного пункту визначеного у ст.303 КПК України переліку та не підлягає оскарженню.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що крім вичерпного переліку бездіяльності слідчого та прокурора, законодавцем встановлений вичерпний перелік осіб, які мають право подавати скарги на зазначену бездіяльність - заявник, потерпілий, його представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник, володілець тимчасово вилученого майна.

ОСОБА_2 в своїй скарзі зазначає, що він є особою щодо майна якого вирішується питання про арешт.

Перевіряючи зазначені відомості, слідчий суддя встановив, що майно в кримінальному провадженні 0000239 від 28.02.2019 року, володільцем якого є ОСОБА_2 , вже є арештованим, отже ОСОБА_2 вдався помилки, вказуючи, що питання про арешт майна тільки вирішується. Вказане підтверджується ухвалою слідчого судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 від 26 березня 2020 року в якій розглядалось питання про надання ОСОБА_2 доступу до арештованого майна у вказаному кримінальному провадженні, володільцем якого він являється.

Отже, слідчим суддею встановлено, що на цей момент майно, про яке зазначає ОСОБА_2 не є тимчасово вилученим, а є арештованим майном, при цьому ОСОБА_2 не є заявником, потерпілим чи його представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, таким чином відсутні умови для оскарження, які зазначені у пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, сукупність вищенаведених обставин вказують на те, що ОСОБА_2 слід відмовити у відкритті провадження за його скаргою, оскільки неповідомлення про підозру не є бездіяльністю слідчого, не входить до жодного пункту визначеного у переліку статті 303 КПК України та не підлягає оскарженню, при цьому сам ОСОБА_2 у вказаному кримінальному провадженні також не є особою, яка має право подавати скаргу на рішення, дію чи бездіяльність слідчого.

Керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті провадження за його скаргою на бездіяльність слідчого (прокурора) на підставі ч.2 ст.303, ч.4 ст.304 КПК України

Копію ухвали надіслати особі, яка подала скаргу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .