ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 583/4959/18 Номер провадження 11-кп/814/619/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні № 0000427 та № 0000775 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2020 року,

встановила:

Цією ухвалою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Охтирка Сумської області, українцю, громадянину України, не працюючому, з базовою середньою освітою, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимому, останній раз:
25.05.2018 Мар`їнським районним судом Донецької області за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки,
обвинуваченому за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 186 КК України,
продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 години 09 квітня 2020 року.

Таке рішення суд мотивував тим, що на розгляді суду перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кількох умисних злочинів, судовий розгляд кримінального провадження не завершено. При цьому суд вважає, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 вчинив злочин під час іспитового строку за попереднім вироком та дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, або домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, оскільки вважає, що суд не може постійно продовжувати йому запобіжний захід у кримінальному провадженні, оскільки цим порушує його права. При цьому стверджує, що в його діяннях відсутній склад кримінального правопорушення, а тому суд повинен закрити кримінальне провадження щодо нього.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до матеріалів справи, на розгляді суду першої інстанції перебувають кримінальні провадження № 0000427 та № 0000775 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 186 КК України. В ході судового розгляду 10 лютого 2020 року судом першої інстанції постановлено ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 24 години 09 квітня 2020 року.
У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, те, що розгляд провадження на час вирішення питання не завершений, поведінку обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні злочинів під час іспитового строку за попереднім вироком та під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Тому, враховуючи тяжкість злочинів, інкримінованих ОСОБА_8 та даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, суд дійшов правильного висновку про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки ОСОБА_8 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кількох умисних злочинів, два з яких є тяжкими, в даному провадженні судовий розгляд на час вирішення питання не завершено, у той час як ОСОБА_8 заперечує свою причетність до злочинів. Окрім цього, у разі визнання обвинуваченого винуватим, йому загрожує покарання до 8 років позбавлення волі. Такі обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочинів у період іспитового строку за попереднім вироком.

Більше того, колегією суддів встановлено, що 28 лютого 2020 року у даному провадженні ухвалено вирок, яким ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 , ч. 3 ст. 186 , ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України на 5 років позбавлення волі. Цим же судовим рішенням до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 392, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4