УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22.10.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001532 від 01.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,

ВСТАНОВИЛА :

22 листопада 2019 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22.10.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001532 від 01.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, в якій заявник ОСОБА_3 просить скасувати вказану постанову.

Свою скаргу заявник ОСОБА_3 мотивує наступним.

Так, у провадженні слідчого Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0001532 від 01.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України.

Вважає, що його права та обов`язки як потерпілого у вказаному кримінальному провадженні виникли з моменту його звернення до Державного бюро розслідувань з заявою про вчинення кримінального правопорушення від 02.09.2019 та в подальшому він звернувся з клопотанням №1-1 від 15.10.2019 року про вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Однак, 22.10.2019 року слідчим винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001532 від 01.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, у зв`язку із відсутністю доказів на підтвердження завдання ОСОБА_3 в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України матеріальної та моральної шкоди.

При цьому, заявник вважає такі твердження слідчого необґрунтованими та безпідставними, оскільки в своїй заяві про вчинення злочину він детально зазначив про розмір завданої йому в результаті вчинення злочину матеріальної та моральної шкоди. При цьому, всі інші обставини, в тому числі щодо точного розміру та виду завданої шкоди, підлягають встановленню в ході подальшого досудового розслідування кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним, заявник вважає постанову слідчого від 22.10.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001532 від 01.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, незаконною та необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду скарги завчасно та належним чином. На електронну адресу суду від заявника ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд скарги у його відсутність.

З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу, будучи повідомленою про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явилась, враховуючи позицію заявника про можливість розгляду скарги у його відсутність, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника ОСОБА_3 .

Слідчий другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , рішення якого оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв або клопотань не направляв, матеріали кримінального провадження не надав.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0001532 від 01.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України.

22 жовтня 2019 року слідчим другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22.10.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001532 від 01.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що слідством не встановлено факту завдання ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової (матеріальної) шкоди, що унеможливлює визнання ОСОБА_3 потерпілим.

Проте, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001532 від 01.10.2019.

При цьому, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, у ній не наведено мотивів на спростування доводів ОСОБА_3 зазначених у заяві, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону та кримінального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Так, ОСОБА_3 звертаючись із заявою про вчинення злочину зазначив про завдання йому в результаті протиправних дій службових осіб Державного бюро розслідувань матеріальної та моральної шкоди.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Не зважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнані потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001532 від 01.10.2019.

Враховуючи наведене, постанова слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22.10.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001532 від 01.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22.10.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001532 від 01.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України задовольнити.

Скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22.10.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001532 від 01.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 05 грудня 2019 року о 08 год. 05 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1