Справа № 159/2983/19
Провадження № 1-кп/159/50/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000901 від 15.05.2019 року, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_6 11 травня 2019 року, близько 17 год. 00 хв., перебуваючи на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту з дружиною свого рідного брата ОСОБА_4 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс близько п`яти ударів долонями обох рук по голові та обличчю останньої. Після цього схопив однією рукою її за волосся та наніс удар кулаком іншої руки ще близько п`яти ударів в голову ОСОБА_4 . Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді гематоми правої орбітальної ділянки, синців волосистої частини голови, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння не визнав повністю. Заявлений потерпілою цивільний позов також не визнав повністю. Скориставшись своїм безумовним правом, від давання показань в судовому засіданні відмовився. Виступаючи в судових дебатах, вказував, що йому не відомо походження тілесних ушкоджень в потерпілої та не розуміє, за що має сплачувати потерпілій грошові кошти, оскільки вона не лікувалась.

Не зважаючи повне невизнання своєї винуватості у вчиненому самим обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованих протиправних діянь повністю доводиться зібраними та дослідженими в ході судового розгляду справи доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що між нею та обвинуваченим склались тривалі неприязні відносини. 11.05.2019 року, близько 17-ї години, до неї приїхала свекруха ОСОБА_7 , щоб допомогти поприбирати в підвалі будинку, де протекла каналізація. Коли вона зі свекрухою була в підвалі, свекруха попросила її піти в хату та подивитись, чи буде стікати каналізація. Вийшовши з підвалу будинку, вона дійшла до порога будинку та побачила обвинуваченого ОСОБА_8 . Він стояв на порозі на вході в будинок. В цей час між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 почав наносити їй удари кулаками та долонями рук в різні частини тіла, зокрема в голову, по шиї, по лопатках. Скільки саме ударів було не може сказати, однак їх було багато. Від цих ударів вона впала, після чого він наніс близько трьох ударів ногою в область копчика. Після цього, він схопив її за волосся, підняв та продовжив наносити удари кулаками по голові та долонями по обличчю. Це все відбувалось в присутності її сина ОСОБА_10 . Вона почала кричати та кликати на допомогу. В цей час з підвалу вибігла свекруха та почала його заспокоювати і розбороняти їх. Після цього він побіг з території будинку. Вона забігла до будинку, щоб викликати працівників поліції та карету швидкої допомоги. Однак свекруха не дала цього зробити. В подальшому зателефонувала до своєї знайомої ОСОБА_11 , якій розповіла всі події та консультувалась з нею, що їй робити далі. Через декілька днів вона пішла в прокуратуру та написала заяву.

Показання потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні про обставини події об`єктивно підтверджуються показаннями свідків та письмовими доказами (документами).

Зокрема, допитаний в судовому засіданні в присутності педагога ОСОБА_12 неповнолітній свідок ОСОБА_13 (на момент допиту має повних 13 років), який є сином потерпілої, підтвердив факт нанесення обвинуваченим ударів потерпілій при обставинах, викладених в обвинуваченні та повідомлених самою потерпілою. Так, свідок ОСОБА_13 суду показав, що в нього з обвинуваченим склались неприязні відносини. В той день, точної дати не пам`ятає, в їх будинку забилась каналізація, в зв`язку з чим до них приїхала баба ОСОБА_14 ( ОСОБА_7 ). Його мама та баба ОСОБА_14 пішли в підвал дивитись, що сталось з каналізацією. Він з меншим братом сидів в кімнаті будинку на другому поверсі. Він почув, що хтось ходить по нижньому поверсі в будинку. Вийшовши на сходинки, побачив, що ОСОБА_15 виходить з будинку. Подумавши, що ОСОБА_9 приїхав щось допомогти, він почав підніматись на другий поверх. Піднімаючись по сходах на другий поверх, він почув крик мами "Не бий, відпусти!". В цей момент він знову спустився на перший поверх та побачив, що ОСОБА_15 б`є потерпілу. Зокрема, він побачив, як обвинувачений тримав потерпілу за волосся на бив ногою в спину. Інших ударів не бачив, оскільки він злякався та побіг наверх. Після цього чув, як баба ОСОБА_14 розбороняла їх. В подальшому баба ОСОБА_14 не давала потерпілій викликати поліцію та швидку допомогу. Протягом наступних двох днів його мама постійно перебувала вдома, нікуди не виходила, а потім звернулась в поліцію.

Об`єктивність показань вказаного свідка в судовому засіданні підтвердила педагог ОСОБА_12 , яка вказувала, що свідок надав вільні покази, без будь-якого тиску на нього з боку учасників провадження та суду. Не зважаючи на те, що між свідком та обвинуваченим існують неприязні відносини, в суду немає підстав ставити під сумнів правдивість та об`єктивність його показань в судовому засіданні. Підстав оговорювати свідком обвинуваченого судом не встановлено, а тому суд визнає належним та допустимим доказом такі його показання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердила наявність неприязних відносин між потерпілою та обвинуваченим та суду показала, що до неї телефонувала потерпіла та питала, що їй робити, оскільки її побив ОСОБА_15 . При цьому потерпіла весь час плакала, була схвильована.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю обвинуваченого, суду показала, що в той день, точної дати не пам`ятає, в будинку потерпілої забилась каналізація, в зв`язку з чим вона приїхала до неї, щоб допомогти поприбирати в підвалі будинку. Прибираючи в підвалі, потерпіла пішла в будинок, а вона залишилась в підвалі. В цей час почула, що потерпіла кричить. Вийшовши з підвалу, побачила потерпілу біля входу в будинок та запитала в неї, чому вона кричить, на що остання відповіла "Вася бив". Однак ОСОБА_8 в будинку не було, а тому вона спустилась назад в підвал, щоб продовжити прибирання. Моменту нанесення тілесних ушкоджень вона не бачила, як не бачила і самих тілесних ушкоджень на тілі потерпілої.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.05.2019 року, уповноваженим працівником поліції прийнято усну заяву від ОСОБА_4 про те, що 11.05.2019 року, близько 17 год. 00 хв., брат чоловіка ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 наніс тілесні ушкодження заявниці.

Згідно висновку експерта № 80 від 23.05.2019 року, при судово-медичній експертизі в ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми правої орбітальної ділянки, синців волосистої частини голови, які утворились від тупих твердих предметів, можливо від удару рукою та ногою людини, в час, вказаний в ухвалі суду та потерпілою і за ступенем тяжкості відносяться: гематома правої орбітальної ділянки до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я згідно п. 2.3.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень"; синці волосистої частини голови до легких тілесних ушкоджень згідно п. 2.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень". Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_4 утворитись від самовільного падіння з висоти власного зросту не могли. Потерпіла ОСОБА_4 була розміщена обличчям, волосистою частиною голови до травмуючого предмету.

Зазначеним висновком експерта повністю підтверджуються показання потерпілої та свідка ОСОБА_13 щодо фактичних обставин справи, які узгоджуються між собою.

Суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено. Про визнання будь-яких доказів недопустимими учасниками судового провадження не заявлялось.

Категорична невизнавальна позиція обвинуваченого з приводу фактичних обставин справи не узгоджується з іншими здобутими доказами, не спростовує його причетності до нанесення тілесних ушкоджень потерпілій з мотивів, наведених у вироку, а тому суд розцінює таку його позицію як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

З огляду на викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненому повністю доведена зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 125 КК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразились в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного у їх сукупності, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що ОСОБА_6 вчинено злочин невеликої тяжкості, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України (ст. 12 КК України).

Обставин, що пом`якшують покарання, суд не вбачає.

До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочину у присутності дитини.

Суд враховує також те, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, в цілому позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на диспансерному обліку в психіатра та нарколога не перебуває.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

На глибоке переконання суду, виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, таке покарання обвинуваченому відповідає характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про його особу, а також буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень (злочинів).

Запобіжний захід щодо обвинуваченого в ході досудового розслідування не обирався. Підстав для застосування такого заходу до набрання вироком законної сили судом не вбачається, виходячи із даних про особу обвинуваченого та його належної поведінки.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої до обвинуваченого про відшкодування немайнової (моральної) шкоди, заподіяної злочином, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає переконливими твердження потерпілої про те, що внаслідок умисних протиправних дій обвинуваченого їй завдана моральна шкода.

Моральна шкода, яка заподіяна потерпілій, полягає у фізичному болю та в душевних стражданнях, які вона була змушена терпіти через нанесення травм, зміну усталеного ритму свого життя, через страх за своє здоров`я та здоров`я своїх дітей, тривале погане самопочуття, тощо. Наявність таких обставин підтвердив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_13 .

Суд вважає ці страждання відносно інтенсивними та такими, що не можуть бути компенсовані, а тому вони вимагають належного відшкодування. Протиправні дії обвинуваченого безумовно і беззаперечно прямо зумовили для позивача вказану моральну шкоду, що не може бути спростовано.

Оскільки вина обвинуваченого у заподіянні потерпілій тілесних ушкоджень, а відтак у заподіянні моральної шкоди, повністю доведена, виходячи з вимог ст. 128 КПК України, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала потерпіла, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди для потерпілої у 5000 грн., тобто в меншій сумі, ніж просила позивач.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування немайнової (моральної) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 5000 (п`ять тисяч) гривень у відшкодування заподіяної немайнової (моральної) шкоди.

В решті цивільного позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1