ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/33/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю -

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000195 від 01.05.2015 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_11 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпачів Вижницького району Чернівецької області, громадянину України, із середньогю освітою, не працюючому, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2

вирішено обраний ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.10.2018 року запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін та застосувати його до ОСОБА_7 на строк два місяці до 9 березня 2020 року без визначення застави.

Рахувати строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 з моменту його затримання - 09 січня 2020 року 21 години 00 хвилин. Строк її дії ухвали закінчується 9 березня 2020 року в 21 годині 00 хвилин.

Як слідує з матеріалів провадження, 30 квітня 2014 року близько 23 год. 40 хв., водій ОСОБА_7 , будучи позбавленим судом права керування транспортними засобами, в порушення пунктів 2.1 «б» та 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, без посвідчення на право керуванням транспортним засобом відповідної категорії, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, керував технічно-справним автомобілем «RENAULT Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , що йому було заборонено вимогами ПДР України, та рухався вулицею Ст. Бандери м. Заліщики в напрямку м. Чернівці від м. Тернополя.

Під час руху ОСОБА_7 , в порушення вимог п.п. 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожні умови» та «дорожня обстановка»), 12.1 Правил дорожнього руху України, не ураховував дорожні умови та обстановку, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Унаслідок цього і в порушення пунктів 2.3 «б», «д»; 10.1; 11.3 Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_7 , не був уважним не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, і не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху виїхав керованим автомобілем на смугу зустрічного руху. У цей час назустріч автомобілю «RENAULT Kangoo», своєю смугою, тобто в напрямку м. Тернопіль, рухався автомобіль «CHEVROLET Niva-21230», р.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_12 та у салоні якого знаходився пасажир ОСОБА_13 ,

Створивши своїми діями, які не відповідали вище вказаним вимогам пунктів ПДР України небезпеку для руху та позбавивши себе та інших учасників дорожнього руху технічної можливості уникнення ДТП, ОСОБА_7 рухаючись смугою зустрічного руху, навпроти будинку № 119 вул. Ст. Бандери м. Заліщики, допустив зіткнення автомобіля «RENAULT Kangoo» із автомобілем CHEVROLET Niva-21230», які в первинний момент контактували своїми передніми частинами.

Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «CHEVROLET Niva-21230» ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що проявилася крововиливами під оболонки та в шлуночки головного мозку від яких 01.05.2015 настала його смерть в Заліщицькій центральній комунальній районній лікарні. Водій даного автомобіля ОСОБА_12 отримав наступні тілесні ушкодження: закриту травму грудної клітки у вигляді перелому 7-го лівого ребра з розвитком лівобічного пневмогідротораксу та дві рани колінних суглобів, які за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до середнього ступеня тяжкості.

01.05.2015 року відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесені до ЄРДР за №0000195, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

21.07.2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

21.07.2015 року старшим слідчим відділу рорзслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_10 за погодженням із старшим прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_14 , направлено слідчому судді Тернопільського міськрайонного суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 .

Було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджає кримінальному провадженню, у зв`язку з чим 01.08.2015 року оголошено міждержавний розшук підозрюваного ОСОБА_7 ..

03.05.2018 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак встановивти його місце знаходження не вдалося.

23.10.2018 року ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого суді Тернопільського міськрайонного суду тернопільської області від 31.10.2018 року відносно ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

09 січня 2020 року ОСОБА_7 затриманий.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.01.2020 року обраний відносно ОСОБА_7 , ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.10.2018 року, запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін та застосовано його до ОСОБА_7 на строк два місяці до 9 березня 2020 року без визначення застави.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 10 січня 2019 року та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою його постійного місця реєстрації у с.Карпачів, Вижницького району, Чернівецької області.

Вважає, що судом не було враховано те, ОСОБА_7 перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні має дитину, постійне місце реєстрації, відсутність судимостей.

Стверджує про відсутність ризиків повторення протиправної поведінки.

На думку апелянта слідчим та прокурором не доведений жодний ризик передбачений ст.177 КПК України.

Також звертає увагу, що суд всупереч положень ст.176, 182 КПК України не визначив розмір застави підозрюваному при обранні запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану адвокатом ОСОБА_9 апеляційну скаргу і просять її задовольнити та відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також змінити запобіжний захід підозрюваному на цілодобовий домашній арешт; думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді місцевого суду законною та обґрунтованою і просить її залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Виходячи з положень ч.1 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в матеріалах клопотання відносно ОСОБА_7 наявні докази того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими судом першої інстанції доказами.

Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який карається позбавленням волі на строк від 3 до 8 років, що в силу вимог ст.12 КК України належить до тяжкого кримінального правопорушення.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України правильно ухвалив рішення про задоволення клопотання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання вартою відносно ОСОБА_7 .

При обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було враховано наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання слідчий суддя перевірив наявність достатніх підстав того, що ризики, на які вказує слідчий, існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, судом першої інстанції правильно враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 , стан здоров`я, відсутність постійного джерела доходу, репутацію та міцність соціальних зв`язків, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо допущеного судом першої інстанції порушення вимог ст.183 КПК України та невизначення розміру застави, колегія суддів також вважає безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричиним загибель людини.

Оскільки протиправними діями підозрюваного ОСОБА_7 спричинено загибель людини, слідчий суддя, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, належним чином мотивував своє рішення щодо відсутності підстав для визначення розміру застави.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання даного виду запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Тому, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.