Дата документу Справа № 335/2343/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/2343/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/514/20 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 4 травня 2020року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 березня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000470 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.364, ч. 3 ст. 368 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000470 за ознакамикримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.364, ч. 3 ст. 368 КК України за наступних обставин.
Так, 06.08.2019 на адресу слідчого управління ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення УСБУ в Запорізькій області №59/3/1-1203нт від 31.07.2019 відповідно до якого Управлінням в ході виконання завдань СБ України з протидії корупційним проявам отримано дані щодо протиправних дій представників органів місцевого самоврядування, підприємств задіяних у сфері експертної оцінки земельних ділянок та фізичних (юридичних) осіб, що зацікавлені у їх придбанні.

Встановлено, що посадовими особами Запорізької міської ради в порушення вимог Земельного кодексу, з метою заниженням реальної вартості комунальних земельних ділянок, впроваджено процедуру укладання договору на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, де Запорізька міська рада зазначається замовником, суб`єкт оціночної діяльності - виконавцем, а фізична (юридична) особа - платником.

Вказане порушення вимог чинного законодавства призвело до того, що замовник самовільно обирає суб`єкта господарювання у сфері оціночної діяльності. Так, згідно наявних відомостей, першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади, начальником управління з питань земельних відносин ЗМР, головою постійної комісії з питань комунальної власності, ресурсів, приватизації, архітектури та земельних відносин,ТОВ "Укртехнопром" () та представників фізичних (юридичних) осіб, що купували земельні ділянки комунальної власності на умовах викупу розроблено протиправний механізм, який полягав у внесенні до звіту про експертну грошову оцінку земельних ділянок недостовірних відомостей у частині ринкової вартості ділянки. Згідно наявних відомостей, результатом діяльності даного механізму є істотне заниження вартості земельних ділянок та, як наслідок, недоотримання до місцевого бюджету м. Запоріжжя грошових коштів у особливо великих розмірах. З урахуванням викладеного, в діях посадових осіб виконавчого комітету Запорізької міської ради, представників депутатського корпусу, ТОВ "Укртехнопром" ()та фізичних (юридичних) осіб, які набули право власності на земельні ділянки вбачаються окремі ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Вказані відомості 07.08.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000365 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

09.08.2019 постановою прокурора прокуратури Запорізької області матеріали досудових розслідувань, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000382 від 14.12.2018 та №0000365 від 07.08.2019 об`єднані в одне провадження - №0000382.

31.10.2019 року кримінальне провадження №0000382 від 14.12.2018 з обвинувальним актом за підозрою ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 ч.3 ст.369, ч.4 ст.190 КК України було направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

31.10.2019 року матеріали щодо вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.368, ч.2 ст.364 КК України були виділені в окреме провадження №0000470 від 31.10.2019.

З метою збереження земельної ділянки, недопущення її передачі третім особам, збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :03:027:0090 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,9660 га із забороною її відчуження, розпорядження.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 березня 2020 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000470. Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що для ефективного проведення слідства орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна, що є доказом кримінального правопорушення, до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та порушенням кримінального процесуального закону у зв`язку з наступним. Так, ОСОБА_8 не мала жодного відношення до процедури проведення оцінки земельної ділянки із кадастровим номером :03:027:0090 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,9660 га, а тому вважати, що вона має причетність до скоєння кримінального правопорушення є помилковим. Крім того, під час проведення оцінки, суб`єкт оціночної діяльності використовує різні методики, тому вважати звіт від 30.04.2017 року складений ТОВ «Укртехнопром» елементом протиправних дій посадових осіб ЗМР, натомість, звіт від 11.11.2019 року ТОВ «Брок Сервіс Плюс» не елементом протиправних дій, на думку сторони захисту, носить поверховий характер. Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19.03.2020 року, ухвали нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 19.03.2020 року, оскільки розгляд клопотання про арешт майна відбувалося без виклику власника майна, а про існування ухвали ОСОБА_8 стало відомо лише 06.04.2020 року, тому вважає пропущений строк з поважних причин.
Позиції учасників судового провадження.
Адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно з частиною 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 19 березня 2020 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Положення ч.2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000470 за ознакамикримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.364, ч. 3 ст.368 КК України.

Зазначене кримінальне провадження здійснюється за фактом протиправних дій службових осіб Запорізької міської ради, її виконавчих органів, суб`єкта оціночної діяльності та фізичних осіб, що зацікавлені у їх придбанні. Під час продажу земельних ділянок місцевий бюджет м. Запоріжжя недоотримав грошові кошти у особливо великих розмірах.

Підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження його ініціатором зазначалося саме збереження речового доказу,недопущення його передачі третім особам, заборонивши відчуження та розпорядженняземельної ділянки із кадастровим номером :03:027:0090 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,9660 га, що належить на праві власності ОСОБА_8 .

Задовольняючи відповідне клопотання, слідчий суддя врахував вимоги кримінального процесуального закону, з якими пов`язано питання накладення арешту на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з положенням ч.1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Перевіряючи доводи апеляції, судова колегія констатує, що в даному кримінальному провадженні заявлене для арешту майно у вигляді земельної ділянки відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, оскільки за обставин, які розслідуються - є об`єктом кримінально протиправних дій.

Самі обставини провадження засвідчують наявність ризику відчуження земельної ділянки.

З урахуванням наведеного вище, апеляційна інстанція приходить до висновку, що слідчий суддя встановив належну правову підставу, передбачену ч. 1 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно.

При цьому, слідчий суддя метою арешту майна вірно зазначив збереження речового доказу, що відповідає п.1 ч.2 ст. 170 КПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді не містить обґрунтування щодо значення арештованої земельної ділянки для встановлення обставин кримінального провадження є необґрунтованими.

Матеріали судового провадження свідчать про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_8 не причетна до вказаного кримінального правопорушення, а тому у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту, оскільки арешт майна з підстави передбаченої п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна та, на відміну від двох інших, встановлених п.п. 2,3 ч.2 ст. 170 КПК України правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно положень ч.3, ч. 10 ст. 170 КПК України накладення арешту на майно саме з метою збереження речового доказу не обмежено суб`єктністю володільця майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а саме передача (відчуження) вищевказаного майна.

Слід зауважити, що суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, колегією суддів не встановлено, оскільки фактично оскаржуваним рішенням слідчий суддя обрав найменш обтяжливий спосіб арешту, чим врахував вимоги статті 173 КПК України у частині розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, визначений спосіб накладення арешту у вигляді лише заборони відчуження, розпорядження земельної ділянки не забороняють введення господарської діяльності, що засвідчує неспроможність таких доводів апелянта.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є достатньо вмотивованим та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити адвокату ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 березня 2020 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 березня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт земельної ділянки із кадастровим номером :03:027:0090 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,9660 гау кримінальному провадженні №0000470 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.364, ч. 3 ст. 368 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4