Справа № 201/2033/20
Провадження 1-кс/201/894/2020
УХВАЛА
Іменем України

02 березня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001882 від 27.07.2019р., за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що у провадженні СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за №0001882 від 27.07.2019р. за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, розпочате за заявою ОСОБА_5 про факт шахрайського заволодіння його грошовими коштами ОСОБА_6 , яка умисно шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 у період з 2008 по 2018 рік заволоділа грошовими коштами заявника.

Під час допиту потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що працює з 2008 року інженером у складі судохідного екіпажу, кожен окремий рейс укладається угода (контракт) з кожним членом екіпажу. Судохідні рейси міжнародного сполучення тривають мінімум місяць. За вказаною спеціальністю ОСОБА_5 пропрацював близько 10-ти років. Пояснив, що за попередньою домовленістю з рідною сестрою ОСОБА_6 за її пропозицією всю заробітну плату, яку нараховували за умовами контракту ОСОБА_5 компанії, з якими було укладено контракт, перераховуватиметься на банківський рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_6 на території України у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Вказана умова перерахування зарплати була запропонована ОСОБА_6 для акумуляції та збереження коштів. За отримані гроші ОСОБА_6 мала виплачувати аліментні зобов`язання ОСОБА_5 та згодом придбати на його ім`я квартири у м. Дніпрі та у м. Одесі. У 2011 році ОСОБА_5 видав довіреність на ім`я ОСОБА_6 для придбання та оформлення на його ім`я квартир у м. Дніпрі. Проте ОСОБА_6 при оформленні договорів купівлі-продажу квартир виступала від власного імені та реєструвала право власності на придбані квартири на своє ім`я. У придбаних квартирах за рахунок ОСОБА_5 було зроблено ремонт, придбано меблі та побутову техніку. За домовленістю з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 дві з придбаних квартир здавала в оренду.

Починаючи з липня 2017 року ОСОБА_5 у зв`язку зі зміною економічної політики діяльності іноземних компаній, з якими він працював на умовах контрактів, відкрив рахунок на своє ім`я для зарахування на нього заробітної плати. Згодом у 2019 році ОСОБА_5 дізнався, що ОСОБА_6 , діючи в супереч домовленостей, не збирається переоформлювати квартири на ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_6 з метою уникнення цивільної відповідальності переоформила квартири, розташовані за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 квартира АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , на свою доньку ОСОБА_8 . Таким чином, ОСОБА_6 , всупереч існуючої домовленості відмовившись переоформлювати квартири, на особу, за кошти якої було придбано квартири, фактично заволоділа чужим майном шляхом зловживання довірою.

Під час тимчасового доступу до речей і документів до рахунків ОСОБА_6 , відкритих в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» встановлено, що остання в період з 2010 до 2017 отримала з каси банку 373 544 доларів США, вказані кошти відповідно до призначення платежу є заробітною платою, нарахованою ОСОБА_5

05.02.2020р. квартири, розташовані за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 квартира АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0001882.

Вищевикладені обставини в сукупності спростовують правомочність та законність набуття права власності громадянкою ОСОБА_6 на об`єкти нерухомого майна - АДРЕСА_6 квартира АДРЕСА_7 , АДРЕСА_2 квартира АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .

Відповідно до інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 . реєстраційний номер нерухомого майна 101 та за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, належать на праві власності ОСОБА_6 .

Приймаючи до уваги викладене, з метою збереження речового доказу, який виступає предметом вчинення кримінального правопорушення, слідчий просив накласти арешт шляхом заборони відчуження та користування та розпорядження об`єктом нерухомого майна - квартир за адресою: АДРЕСА_8 . реєстраційний номер нерухомого майна 101 та за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі та засобів технічної фіксації.

Власник майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України у судове засідання не викликався у зв`язку з необхідністю забезпечення арешту майна.

Як свідчать матеріали клопотання, в провадженні Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001882 від 27.07.2019р. за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, розпочате за заявою ОСОБА_5 про те, що його сестра ОСОБА_6 перебуваючи на території Соборного району діючи умисно шляхом обману заволоділа його майном.

Як свідчать матеріали клопотання, на підставі договору купівлі-продажу, внесеного до реєстру за №2488 від 06.07.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського МНО ОСОБА_9 , ОСОБА_10 набула у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_8 .

За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 26.02.2020р. квартири, що розташовані за адресою: АДРЕСА_8 . реєстраційний номер нерухомого майна 101 та за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 належать на праві власності ОСОБА_6 .

Допитаний 13.09.2019р. потерпілий ОСОБА_5 надав показання про те, що працює з 2008 року інженером у складі судохідного екіпажу, кожен окремий рейс укладається угода (контракт) з кожним членом екіпажу. Судохідні рейси міжнародного сполучення які тривають мінімум місяць. За вказаною спеціальністю ОСОБА_5 пропрацював близько 10 років. Пояснив, що за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 за її пропозицією, усю заробітну плату, нараховану за умовами контракту ОСОБА_5 , компанії, з якими було укладено контракт, перераховували на банківський рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_6 на території України у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Вказана умова перерахування зарплати на її рахунок була запропонована ОСОБА_6 , яка доводиться рідною сестрою ОСОБА_5 , для акумуляції та збереження коштів. За отримані гроші ОСОБА_6 повинна була виплачувати аліментні зобов`язання ОСОБА_5 та згодом придбати на його ім`я квартири у м. Дніпрі та у м. Одессі. У 2011 році ОСОБА_5 надав довіреність на ім`я ОСОБА_6 для придбання та оформлення на його ім`я квартир у м. Дніпрі. Проте ОСОБА_6 при оформленні договорів купівлі-продажу квартир виступала від власного імені та реєструвала право власності на придбані квартири на своє ім`я. У придбаних квартирах за рахунок ОСОБА_5 було зроблено ремонт, придбано меблі та побутову техніку. За домовленістю з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 дві з придбаних квартир здавала в оренду.

Починаючи з липня 2017 року ОСОБА_5 у зв`язку зі зміною економічної політики діяльності іноземних компаній, з якими останній працював на умовах контрактів, відкрив рахунок на своє ім`я для зарахування на нього заробітної плати. Згодом у 2019 році ОСОБА_5 дізнався, що ОСОБА_6 , діючи в супереч встановлених домовленостей не збирається переоформлювати квартири на ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_6 з метою уникнення цивільної відповідальності переоформила квартири, розташовані за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 квартира АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 на свою доньку ОСОБА_8 . Таким чином, ОСОБА_6 , всупереч існуючої домовленості відмовившись переоформлювати квартири, на особу, за кошти якої було придбано квартири, фактично заволоділа чужим майном шляхом зловживання довірою.

Допитана 21.09.2019р. під час досудового розслідування у якості свідка дружина ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , підтвердила показання потерпілого ОСОБА_5 .

Як видно з матеріалів справи, 08.04.2011р. ОСОБА_13 видав ОСОБА_6 нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив останню придбати для нього квартиру у м. Дніпропетровську.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 . реєстраційний номер нерухомого майна 101 та за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, належать на праві власності ОСОБА_6 .

Постановою старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 05.02.2020р., квартири розташовані за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 квартира АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0001882.

За результатами тимчасового доступу, отриманого на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2020р. до персональних даних особи, ОСОБА_6 встановлено, що за даними з державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів у період з 01.01.1998р. по 30.09.2019р., доходи ОСОБА_6 у період придбання обох квартир - 15.07.2016р. і 06.07.2017р. становили приблизно від 11 000,00 до 20 000,00 грн. на місяць у вигляді заробітної плати (у т.ч. податки і збори).

У той час, як вказує слідчий, за результатами тимчасового доступу до речей і документів до рахунків ОСОБА_6 у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», остання у період з 2010 до 2017 отримала з каси банку всього 373 544 доларів США, які відповідно до призначення платежу є заробітною платою, нарахованою ОСОБА_5 .

Дії особи попередньо кваліфіковані слідчим за ч. 1 ст. 190 КК України.

Особливістю такого злочину як шахрайство є заволодіння шляхом зловживання довірою потерпілого. Тобто, в момент, коли майно або право на майно переходило до особи, потерпілий не розумів, що втрачає таке майно або право на майно.

Згідно ч. 1 ст. 190 КК України за шахрайство передбачена кримінальна відповідальність у виді обмеження волі на строк до 3 років. Якщо шахрайство вчиняється повторно, або за змовою групою осіб, або завдає значної шкоди, згідно ч. 2 ст. 190 КК передбачається кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до трьох років. Згідно ч. 3 ст. 190 КК шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

Згідно із приміткою до ст. 185 КК України у статтях 185, 186, 189 та 190 цього Кодексу значна шкода визнається із врахуванням матеріального становища потерпілого та якщо йому спричинені збитки на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У статтях 185-191, 194 цього Кодексу у великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину. У статтях 185-187 та 189-191, 194 цього Кодексу в особливо великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» (на момент внесення відомостей до ЄРДР 27.07.2019р.) встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року у розмірі 1921 грн.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки за попередньою оцінкою завдана кримінальним правопорушенням майнова шкода потерпілому ОСОБА_5 становить 373 544 доларів США (станом на 27.07.2019р. 9 520 628 грн.) означений розмір підпадає під кваліфікацію статті 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, суддя слідчий прийшов до висновку, що з метою збереження речового доказу застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна нерухомого майна, яке є предметом злочину у вигляді заборони вчиняти реєстраційні дії, є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, зокрема, привести до подальшої перестарці (відчуження) квартир.

При цьому, вимога слідчого щодо заборони будь-яким чином іншим особам розпоряджатися та користуватися майном не підлягає задоволенню, оскільки така вимога є не конкретизованою, зокрема, слідчим не вказано кому саме необхідно заборонити розпоряджатися нерухомим майном, а тому слідчий суддя позбавлений можливості вирішити таку вимогу в світлі норм ч. 12 ст. 170 КПК України, а тому це клопотання слід задовольнити частково з цих передумов.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суддя слідчий,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно шляхом заборони відчуження та розпорядження, а саме:

-об`єктом нерухомого майна квартирою що розташована за адресою: АДРЕСА_8 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

-об`єктом нерухомого майна квартирою що розташована за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, що перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у місті Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктами та будь-яким державним реєстратором державним та приватним нотаріусам, державним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно об`єкту нерухомого майна: реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 01, 101.

Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради 49004, м. Дніпро, вул. Старокозацька (Комсомольська), 58 внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про цю ухвалу про заборону вчинення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомості: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, 101.

В іншій частині у задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1