Провадження № 1-кп/520/124/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2019 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004744 від 16.11.2017 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сарати Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, за реєстрова за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 14.07.2017 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Повторно, 15.11.2017 року о 14:30 год., ОСОБА_4 , діючи умисно та з корисливих мотивів, направлених на таємне викрадення чужого майна, з метою особистої наживи, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись у приміщенні магазину «CROPP», який розташований за адресою: м. Одеса проспект Небесної Сотні (Маршала Жукова), таємно викрав майно, яке належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» а саме: штани чоловічі R1716 вартістю 699 гривень, светр чоловічий RU 800, вартістю 599 гривень, чоловічий светр RK 030 вартістю 799 гривень, тим самим спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 2 097 гривень.

Однак, ОСОБА_4 , довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, з причини, що не залежали від його волі оскільки був затриманий співробітником магазину.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази. Дійсно, 15.11.2017 року приблизно 14:30 год., скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись у приміщенні магазину «CROPP» у ТЦ «City Center», таємно викрав чоловічий одяг, а саме штани та светри, хотів зникнути з місця події, однак був затриманий співробітником магазину, після чого приїхали співробітники поліції та відвезли його до відділу.

У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Також, обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, посередню характеристику, а також той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений за умисний корисливі злочини, однак на шлях виправлення на встав, належних висновків для себе не зробив, та знов вчинив умисний корисливий злочин, в період іспитового строку, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, у зв`язку з чим, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, оскільки останній вчинив злочин у період іспитового строку.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного цим вироком покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Татарбунарського районного суду м. Одеси від 14.07.2017 року у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 , у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 , залишити у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» (№21).
Речові докази по кримінальному провадженню вважати повернути за належністю, згідно гарантійної розписки.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1