ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1508/20 Справа № 211/1726/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001723 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 1, 12 частини 2 статті 115 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою суду від 20 березня 2020 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до 18 травня 2020 року без визначення застави.
Обгрунтовуючи прийняте рішення суд І інстанції врахував тяжкість покарання в якому обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який передбачає покарання від п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі. Крім того суд врахував, що: ОСОБА_7 не проживає за зареєстрованим місцем проживання, не має постійного джерела доходу, не одружений, не має дітей чи утриманців; ОСОБА_8 раніше судимий за ч.2 ст. 186 КК України, не має постійного джерела доходу, не одружений, не має дітей чи утриманців; ОСОБА_9 раніше судимий за ч.1 ст. 309 КК України, не має постійного джерела доходу, не одружений, не має дітей чи утриманців, тому суд вказав про існування ризиків, що обвинувачені залишаючись на свободі можуть продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення та усвідомлюючи неминучість покарання у виді позбавлення волі, можуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, незважаючи на презумпцію невинуватості, яка превалює над принципом поваги до свободи особистості. Також суд зазначив, що на даний час не призначено підготовче судове засідання та не вирішено питання про порядок допиту свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду, захисник ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до її підзахисного більш м`який запобіжний захід з покладенням обов`язків, захисник ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до її підзахисного цілодобовий домашній арешт.
Апелянти вважають рішення суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 незаконним, оскільки ризики зазначені судом І інстанції є недоведеними, базуються на припущеннях і не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а також вказують що в матеріалах відсутні об`єктивні дані, які б свідчили, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку їх підзахисним.
Разом з цим, захисник ОСОБА_10 вказує, що ОСОБА_8 не переховувався від органів досудового розслідування або суду, а також не вчиняв іншої протиправної поведінки, відбув строк покарання в іншому кримінальному провадженні, має місце реєстрації, де мешкає разом з матір`ю, а також захисник вважає, що тримання під вартою його підзахисного порушує розумні строки. Захисник ОСОБА_11 вказує, що доказів вини ОСОБА_9 в матеріалах не має і її не можна вважати обґрунтованою, її підзахисний не вчиняв під час досудового розслідування протиправну дій, він має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Захисник ОСОБА_12 вказує, що прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою з порушенням строку та не вручив його, а також зазначає про позитивну характеристику ОСОБА_7 , наявність міцних соціальних зв`язків, так як останній має родину, місце проживання та реєстрації.
В апеляційному суді захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників розгляду, перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Апеляційний суд вважає правильними висновки суду І інстанції про необхідність продовження стосовно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому доводи захисника про незаконність ухвали суду є безпідставними.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 , що прокурором не вручалося клопотання, то апеляційний суд виходить з того, що відповідно до аналізу ст. 331 КПК України, письмове клопотання подається прокурором або стороною захисту про зміну, скасування або обрання запобіжного заходу обвинуваченому, яке розглядається судом за правилами глави 18 КПК України. Разом з цим незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Тобто під час судового розгляду в суді першої інстанції клопотання подається та вручається під час зміни, скасування або обрання запобіжного заходу, а не його продовження.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 про відсутність доказів вини ОСОБА_9 в матеріалах провадження, то апеляційний суд зазначає, що обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду питання обґрунтованості обвинувачення не вирішується.
Розглядаючи інші доводи апеляційних скарг захисників про незаконність продовження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Суд І інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Тобто суд повинен встановити, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на час судового розгляду не зменшилися та зазначити про обставини, які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
До таких ризиків належать запобігання спробам обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, судом І інстанції встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України на період розгляду кримінального провадження та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 можуть: продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення та усвідомлюючи неминучість покарання у виді позбавлення волі, можуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, яке має суспільний інтерес, оскільки злочин в якому обвинувачуються останні є особливо тяжким, який передбачає покарання від п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 раніше судимі, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не мають офіційного джерела доходу.
Беручи до уваги дані ризики апеляційний суд також звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, в якій суд неодноразово зазначав, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Суд І інстанції врахував вимоги ст. 178 КПК України, під час продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оцінивши тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в разі визнання їх винними, а також вказав, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не дають підстав для зміни запобіжного заходу, оскільки не забезпечать належної поведінки обвинувачених.
З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, а також того факту, що на даному етапі, до спливу строку дії запобіжного заходу, судом І інстанції не призначено підготовче судове засідання та не вирішено питання про порядок допиту свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування стосовно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходу можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.
Стосовно доводів захисників про характеризуючі дані обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , то на переконання апеляційного суду вони не слугують для застосування більш м`якого запобіжного засобу з урахуванням наявності ризиків.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4