КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/9927/18Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1974/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного матеріали кримінального провадження № 0002767 по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Дібрівка Тетіївського району Київської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2020 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково. Постановлено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди.
За вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою у тому, що вона 16.06.2018 о 19 год. 16 хв., знаходячись в приміщенні магазину «Arctic», який розташований в торгівельному павільйоні №71 ТРЦ «Гермес» по вул.Ярослава Мудрого, буд.№40 в м. Біла Церква Київської області, умисно з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу таємно викрала жіночу туніку вартістю 1370 грн., що належала потерпілій ОСОБА_9 . Після чого, обвинувачена ОСОБА_7 вийшла з приміщення магазину та викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок, як незаконний, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладений у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та не підтвердження їх доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що обвинувачена не мала наміру вчиняти крадіжку і докази, які б спростовували її доводи з даного приводу поза розумним сумнівом, в суді досліджені не були. Відповідно, розвиток подій за яких обвинувачена випадково забрала туніку в магазині та мала намір її повернути, на переконання захисника, свідчать про відсутність у останньої умислу на вчинення крадіжки.

Зокрема, захисник звертає увагу на те, що зафіксована на відео поведінка ОСОБА_7 є доказом відсутності у обвинуваченої умислу на вчинення крадіжки, оскільки вона придбала аналогічну туніку свого розміру і помилково забрала іншу неоплачену разом з своїми особистими речами в пакунках.

З урахуванням вище викладеного, захисник просить дослідити відеозапис події, вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Заслухавши пояснення прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та вважали рішення суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши за клопотанням сторони захисту відеозапис події, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст.94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Суд першої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини кримінального провадження за висунутим обвинуваченням, свій висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину обґрунтував доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку, а саме:
- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що вона працює в торгівельному павільйоні №71 ТРЦ «Гермес» по вул.Ярослава Мудрого, буд.№40 в м.Біла Церква Київської області, та знає обвинувачену ОСОБА_7 як постійного покупця. В день крадіжки ОСОБА_7 двічі була в магазині, перший раз з дочкою, а другий раз сама. Обвинувачена приміряла туніку і сказала, що подумає, коли вона прийшла вдруге в руках у неї була лише чорна лакована сумка, яку вона поставила на стіл. Свідок взяла дві туніки, які лежали при виході з ніша, та одну туніку поклала на взуття, а іншу витягнула з пакету. Обвинувачена поміряла туніку розміром «S» та поклала грошові кошти в розмірі 1360 грн. на стіл. В цей час, свідок стояла за зі свого боку за прилавком і їй не було видно, що робить обвинувачена. Свідок звернула увагу на те, що обвинувачена була дещо знервована, коли тримала сумку і свідок запропонувала допомогти закрити замок, але остання відмовилась. Також зазначила, що з огляду на планування приміщення, обвинувачена нестандартно вийшла з нього, а саме розвернулась на направо, а вліво. Коли обвинувачена пішла, то свідок виявила зникнення туніки;
- показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що вона є приватним підприємцем і має магазин в торгівельному павільйоні № НОМЕР_1 ТРЦ «Гермес» по вул.Ярослава Мудрого, буд.№40 в м.Біла Церква Київської області. Магазин обладнаний 3 камерами відеоспостереження, одна з яких на монітор магазину і дві приховані, про які ніхто не знав. Обвинувачену знала, як постійного покупця протягом року до вчинення крадіжки. 18 червня 2018 року потерпіла помітила, що продавець ОСОБА_10 була засмучена та плакала, і з`ясувала у неї, що з магазину пропала туніка. Тоді, потерпіла переглянула відеозапис та побачила як ОСОБА_7 забрала туніку. Обвинувачена зателефонувала їй лише 20.06.2018 року, вже після того як потерпіла звернулася до поліції із заявою про вчинений злочин, та повідомила, що це продавець непомітно підсунула їй туніку. Крім того зазначає, що у соціальній мережі «Вайбер» була створена група її магазину до якої входила і ОСОБА_7 , проте повідомлень про знахідку від останньої не надходило;

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що в той день вони з матір`ю поїхали в м.Білу Церкву зробити покупки, прихали до магазину «Гермес» та скупляючись матір вирішила зайти це в один магазин, тому свідок забрала більшу частину раніше куплених речей і вони з молодшим братом пішли до автомобілю, де чекали на неї. Коли матір повернулася, то поклала усі речі на заднє сидіння і вони поїхали додому. Приїхавши додому, свідок на її думку забрала всі речі з автомобіля, але в середу батько виявив туніку під сидінням. Стверджує, що чула, як батько повідомив матері про те що знайшов річ в автомобілі, а вона в свою чергу сказала, що буде їхали в м.Біла Церква і завезе. Також стверджує, що у групі в «Вайбер» нічого не писали з цих же підстав.

- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що під час того як мив автомобіль дружини виявив під водійським сидінням кульок з річчю білого кольору, яку забрав додому і віддав дружині. Стверджує, що зранку дружині зателефонували щодо тієї речі, після чого у них відбулася розмова з цього приводу. Дочка тоді не була присутня при розмові. Приблизно о 14 годині ОСОБА_7 поїхала в м.Білу Церкву;

- протоколом огляду місця події від 19.06.2018 року та фото таблицею до нього, відповідно до яких в ході огляду павільйону №71 ТРЦ «Гермес» по вул.Ярослава Мудрого, буд.№40 в м.Біла Церква Київської області виявлено 3 (три) відеокамери та зафіксовано стелажів для взуття сконструйованих таким чином, що за ними знаходиться робоче місце продавця;

- актом інвентаризації товару у ФОП ОСОБА_13 від 19.06.2018 року, яким зафіксовано факт відсутності товару: туніки 2631М вартістю 1370 грн.;
- Рапортом оперуповноваженого Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_14 від 21.06.2018 року, яким останній повідомляє слідчого про те, що 21.06.2018 року приблизно о 13 годині у нього відбулася розмова по телефону НОМЕР_2 з ОСОБА_7 та останню було викликано до відділу поліції для дачі показань;

- протоколом отримання речей від 21.06.2018 року, згідно якого в той день слідчим в період часу з 16 год. по 16 год. 20 хв. отримано від ОСОБА_7 туніку «Design lab» білого кольору розміру «М»;

- протоколом отримання речей від 26.06.2018 року, згідно якого в той день слідчим в період часу з 13 год. 40 хв. по 14 год. 00 хв. отримано від потерпілої ОСОБА_15 копію товарного чеку від 16.06.2018 на туніку в кількості 1 шт. вартістю 1350 грн., виписаний свідком ОСОБА_16 , товарний чек від 19.06.2018 р. на туніку 2631М в кількості 1 шт. вартістю 1370 грн., виписаний потерпілою ОСОБА_15 ;

- протоколом огляду предметів від 22.06.2018 року та ілюстративної таблиці до нього, з якого вбачається, що слідчим оглянуто туніку білого кольору розміру «М» на бирці туніки виявлено надпис «Design lab» М., на шві в боковій частині розміщена ще одна бирка з написом «Design lab 2631 Sun dress dress Made in Turkey»;

- протоколом огляду предметів від 26.06.2018 року, з якого вбачається, що слідчим було оглянуто товарний чек від 19.06.2018 та копію товарного чеку від 16.06.2018 року без номерів і в ході огляду встановлено, що дані документи відповідають документам отриманим в добровільному порядку від потерпілої ОСОБА_17 ;

- протоколом отримання речей від 26.06.2018 року, з якого вбачається, що слідчим у період часу з 14 год. по 14 год. 10 хв. отримано від потерпілої ОСОБА_17 диск CD-R помаранчевого кольору №D314VJ21232499LH з відеозаписом камер спостереження з торгівельного павільйону № НОМЕР_1 в ТРЦ «Гермес»;
- протоколом огляду предметів від 26.06.2018 року, з якого вбачається, що слідчим оглянуто диск і наявний на ньому відеозапис з камери відеоспостереження торгівельного павільйону № НОМЕР_1 в ТРЦ «Гермес», на якому зафіксовано як ОСОБА_7 після того як приміряла туніку передає її продавцю на касу, після чого бере пакет з тунікою та передає за неї кошти продавцю, відразу після цього ОСОБА_7 кладе до пакету ще одну туніку, яка знаходиться на прилавку і виходить з магазину не розрахувавшись за останню;

- протоколом отримання речей від 06.07.2018 року, з якого вбачається, що слідчим у період з 10 год. 00 хв. по 10 год. 10 хв. отримано від потерпілої ОСОБА_17 мобільний телефон марки «Айфон 6» для огляду;

- протоколом огляду предметів від 06.07.2018 року, з якого вбачається, що слідчим оглянуто мобільний телефон марки «Айфон 6» білого кольору, який належить потерпілій ОСОБА_18 , відкрито вкладку «Соціальні мережі» та в додатку «Viber» серед чатів було виявлено групу «Group бутик «Artik» серед яких була учасник « ОСОБА_19 », яка 16 травня 2018 року писала в групі повідомлення;

- висновком судової товарознавчої експертизи від 11.07.2018 року, відповідно до якої ринкова вартість нової жіночої туніки виробництва «Design lab 2631 Sun dress dress Made in Turkey» станом на 16.16.2018 року складає 1370 грн.
Оцінивши ці докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Апеляційним переглядом встановлено, що суд першої інстанції також належним чином оцінив показання обвинуваченої, в яких вона заперечує свою винуватість у вчиненні злочину, у сукупності з іншими доказами та обґрунтовано визнав їх недостовірними, мотивувавши це тим, що такі свідчення ОСОБА_7 спростовуються сукупністю інших належних та допустимих доказів, представлених стороною обвинувачення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Зокрема, доводи апеляційної скарги захисника щодо непричетності обвинуваченої до інкримінованого їй злочину спростовуються відеозаписом події 16.06.2018 року, на якому відображено як ОСОБА_7 після передачі продавцю туніки, яку вона приміряла, скориставшись тим, що продавець упаковує її товар, бере другу туніку та прикриває її своєю сумкою, розраховується лише за одну річ та виходить з магазину. Підстав вважати, що обвинувачена ОСОБА_7 помилково забрала другу туніку відсутні, у тому числі враховуючи існування реальної можливості повідомити потерпілу через соціальну мережу в додатку «Viber» про таку ситуацію. Натомість, обвинувачена повернула викрадену річ лише тоді, коли до неї зателефонували з поліції з даного приводу.
Таким чином, колегія суддів визнає необґрунтованими апеляційні доводи захисника ОСОБА_8 на спростування висновку суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання по ч.1 ст.185 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який у відповідності до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка у вчиненому не розкаялася, злочин вчинила вперше і раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, є фізичною особою-підприємцем, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, судом обґрунтовано визнано наявність у неї на утримання малолітньої дитини 2011 року народження. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням тяжкості вчиненого злочину та даних про особу винної, конкретних обставин вчиненого злочину, суд першої інстанції призначив їй покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_7 покаранням, яке за своїм видом та розміром відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, та є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів залишає вирок суду першої інстанції без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , - без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4