ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/608/20 Справа № 932/970/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 та ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року клопотання слідчої СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000129 від 17.01.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 та ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено. Продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 та ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк досудового розслідування, тобто до 00 год. 01 хвил. 17 травня 2020 року.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що оскільки по справі необхідно виконати ряд слідчих дій, а зазначені у клопотанні та враховані при обранні запобіжного заходу ризики, не зменшилися, слід продовжити запобіжний захід тримання під вартою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, відмовити в задоволенні заявленого клопотання прокурора про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та невмотивованою, оскільки прийнята без об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтвердженими та оціненими судом доказами.
Захисник зазначає, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_7 дійсно відноситься до тяжкого злочину. Однак, його тяжкість сама по собі не є достатньою підставою для тримання під вартою.
Крім того, згідно характеристиці, виданої благодійним фондом Спадщина України ОСОБА_7 проявив себе як патріотична, небайдужа до країни людина, який разом із членами своєї родини, активно приймає участь у розбудові благодійного фонду та волонтерства в цілому, та зарекомендував себе задовільно, як активний, пунктуальний, відповідальний.
Разом з тим, ОСОБА_7 з 2018 по 2019 рік працював у ТОВ Діамант, за час роботи проявив себе, як працелюбний і відповідальний співробітник. За місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, де проживав з матір`ю, батьком та з двома молодшими сестрами. Також, протягом всього періоду перебування ОСОБА_7 під вартою та тримання в ДСІЗО він постійно виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, пов`язані з виконанням умов, застосованого до нього запобіжного заходу.
ОСОБА_7 та його родина тривалий час знаходяться у складі громадської організації Правозахисна Група СІЧ, а також неодноразово надавали гуманітарну допомогу у вигляді продуктів харчування, транспортування та перевезень багажу клієнтам організації, які перебували у складних життєвих обставинах, а саме родинам внутрішньо переміщених осіб, добровольцям із числа учасників АТО, військовослужбовцям Збройних Сил України.
На даний час, отчим ОСОБА_7 - ОСОБА_10 , який є інвалідом, та будучи підприємцем, довіряє ОСОБА_7 представляти його інтереси в фінансово-господарської діяльності суб`єкта підприємницької діяльності.
Таким чином, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, має створити необхідні умови для реалізації підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що можливо без його подальшої ізоляції від суспільства.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою та просили її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника підозрюваного, викладені в апеляційній скарзі та судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними.
Згідно наданих матеріалів вбачається, що 03 квітня 2020 року слідчим повідомлено про підозру ОСОБА_7 про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189 КК України за фактом вимагання передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, ч. 2 ст. 146 КК України за фактом незаконного викрадення людини, із корисливих мотивів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань, із застосуванням зброї, що здійснювалось протягом тривалого часу, за ч. 2 ст. 289 КК України за фактом вимагання передачі чужого майна, вчиненому повторно, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за ч. 3 ст. 289 КК України за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднані з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, зокрема заявами про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; показами та упізнаннями за участю потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які вказують на осіб, що вчиняли відносно їх незаконні дії та в подальшому заволоділи їх грошовими коштами, та транспортним засобом; показами та упізнаннями за участю свідків, які були учасниками злочинних дій зі сторони підозрюваних відносно потерпілих, а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 ; обшуком квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було встановлене місцезнаходження осіб, яких переслідували після вчинення злочину; слідчими експериментами за участю потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в ході яких потерпілі та свідок сказали, яким чином відносно їх вчинялися неправомірні дії зі сторони підозрюваних та осіб, яких місцезнаходження встановлюється; показами та слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_17 ; результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; іншими матеріалами кримінального провадження.
Крім того, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_7 , зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відбування покарання у вигляді позбавлення волі. Також останній може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки не встановлено місцезнаходження знарядь вчинення злочинів. Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків або потерпілих, оскільки останньому відоме їх місце мешкання, у зв`язку з чим він може шляхом вмовлянь, погроз або іншим чином з метою уникнення від відповідальності незаконно впливати на них. Також підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він офіційно ніде не працевлаштований, постійного джерела заробітку в нього не має та скоєння злочинів може стати основним джерелом заробітку.
Будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування ОСОБА_7 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що також спростовує доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються ОСОБА_7 , а саме того, що злочинні дії останнього були направлені вимагання, з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, незаконного викрадення людини із застосуванням зброї, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 даних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості (ч. 2 ст. 146 КК України), тяжкими (ч. 2 та ч. 3 ст. 189 КК України) та особливо тяжким (ч. 3 ст. 187 КК України), а також тяжкість ймовірного покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.
Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Зазначені вище обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Оцінюючи всі обставини в сукупності, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
В сукупності із вищевикладеним, у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства апеляційний суд також враховує дані, які характеризують особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, а також те, що за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, де проживав з матір`ю, батьком та з двома молодшими сестрами.
Проте, позитивні характеристики підозрюваного не можуть бути визнані судом самостійною підставою для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу та не спростовують наявність встановлених судом ризиків, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчої СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4