ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/829/20 Справа № 216/1601/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_6
захисника (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0001992 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, мешкаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
09.10.2012 Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 355, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 13.11.2015 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року було продовжено захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, до 13 березня 2020 року включно.
У задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання - відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи ризик втечі, зумовлений тяжкістю покарання за інкримінованим йому злочином та обґрунтованість підозри, яка встановлена (та не спростована) при застосуванні запобіжного заходу, суд дійшов висновку, що на даний час більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінював в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які колегія суддів вважала доведеними, а саме те, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_8 , може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язків та переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які не допитані; вчинити інше кримінальне правопорушення, виходячи з обставин вчинення злочину, інкримінованого обвинуваченому. Із зазначених підстав суд прийшов до висновку про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання особи під вартою.

Обвинувачений не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою з дати ухвалення рішення по апеляційній скарзі Дніпровським апеляційним судом змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків та звільнити з під варти негайно.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки посилання колегії суддів на обставини, які начебто не змінились, не відповідають дійсності, оскільки жодної інформації про такі обставини матеріали судового провадження не містять, а свою провину в інкримінованих йому злочинах він не визнає в повному обсязі.
Вказує, що прокурором в судовому засіданні не доведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність реальних або можливих намірів його ухилення від суду або реальних намірів вдатися до таких дій з посиланням на конкретні докази його реального існування.
Звертає увагу і на те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою в письмовому вигляді стороною обвинувачення не було вручено стороні захисту взагалі, що вказує на грубе порушення ст.ст.315, 331 КПК України.
Зазначає, що, на його думку, колегія суддів свідомо порушила його право на захист та виявила упереджене ставлення до нього, як громадянина, оскільки на даний час його провина по вказаному кримінальному провадженню не доведена в суді і він не визнаний винним по справі, по якій би був ухвалений вирок та набрав законної сили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0001992 від 27.10.2018 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року було застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який в подальшому продовжувався.
Прокурором 14 січня 2020 року до суду першої інстанції було подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Так, відповідно до статті 331 КПК Українипід час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали встановлено, що 14 січня 2020 року в судовому засіданні Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та вищезазначені вимоги закону при розгляді клопотання судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та правильно встановив обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які наразі не зменшилися, а тому й досі продовжують виправдовувати тримання обвинуваченого під вартою, а саме те, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_8 може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки та переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Ризики, встановлені в ухвалі суду, повністю підтверджуються й наданими матеріалами, відповідно до яких ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, засобів для існування останній не має, оскільки не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, а отже висновок суду відповідає правовим позиціям ЄСПЛ (п.34 Рішення ЄСПЛ «Сельчук проти Турції», п.9 рішення ЄСПЛ «Мацнеттер проти Австрії»).
Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Що стосується доводів обвинуваченого про відсутність саме письмового клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, то вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а натомість спростовуються матеріалами контрольного провадження, в якому наявне дане клопотання від 14 січня 2020 року (а.с. 12-19).
Безпідставними також є й доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не було надано колегії суддів ухвали слідчого судді про обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки колегією суддів Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області проводиться розгляд по суті кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та зазначена ухвала про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування міститься в матеріалах кримінального провадження, а тому не потребує окремого її надання прокурором до суду, на що є посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого.
Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4