УХВАЛА

"03" лютого 2020 р. сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 395 КК України ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивував наступним.

В провадженні Оржицького районного суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню за ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 395 КК України ОСОБА_4 . Наявність обґрунтованого обвинувачення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

В той же час ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися.

Зазначив, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки та для запобігання можливого ухилення ОСОБА_4 від суду йому необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1.Переховуватися від суду та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 ніде не працює, походження його доходів не відоме, утриманців не має, має слабкі соціальні зв`язки, тому без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зможе продовжити скоювати злочини, ухилитися від суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це прокурора та суд, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання.
2.Незаконне впливання на свідків у кримінальному провадженні.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 , переслідуючи мету - уникнення від кримінальної відповідальності, зможе незаконно вплинути шляхом погроз або вмовлянь на свідків, експертів що призведе до зміни ними своїх показань або відмови від дачі показань, що в подальшому може поставити під сумнів обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.
3.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Фактичні підстави застосування запобіжного заходу - тримання під вартою, є вчинення тяжкого злочину, таким чином перебування останнього на волі може призвести до продовження його злочинної діяльності та вчинення нових тяжких злочинів.
Вище перелічені ризики не зменшилися та обґрунтовано не дають підстав застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Також, при вирішенні питання про доцільність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини.
Так, взяття під варту відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18.03.2008 у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), а тому тримання підсудних під вартою є необхідним для забезпечення їх присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з вищезазначених мотивів. Обвинувачений з клопотанням прокурора погодився.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 395 КК України.
Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, не має дітей та стійких соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні ряду злочинів в тому числі тяжкого. По справі маються недопитані свідки та потерпілі.

Зазначені обставини вказують на існування ризиків визначених ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Виходячи із змісту статей 177, 178, 183, 194 КПК України, враховуючи матеріали справи та особу обвинуваченого, те що знову притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, суд приходе до висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченим під час розгляду справи.

Взяття під варту відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18.03.2008 у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), а тому тримання підсудних під вартою є необхідним для забезпечення їх присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Керуючись положеннями ч. 3 ст.183 КПК України, з урахуванням положень ч. 5 ст.182 КПК України, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, і вважає за можливе визначити розмір застави у сумі 42040 грн. (20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), враховуючи тяжкість злочину, в якому обвинувачується особа, відсутність офіційного працевлаштування, відсутність стійких соціальних зв`язків, з урахуванням майнового та сімейного стану обвинуваченого.
За таких обставин суд приходить до висновку про продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 331 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 03.04.2020 року включно.

Розмір застави визначити в сумі сорок дві тисячі сорок грн.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Оржицького районного суду Полтавської області:
Отримувач: ТУ ДСА України в Полтавській області;
р/р №5950 в ДКСУ м. Київ;
ЗКПО 26304855; МФО 820172.
Роз`яснити обвинуваченому, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У разі внесення відповідної застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до суду, який здійснює розгляд у кримінальному провадженні із встановленою ним періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду, який здійснює розгляд кримінального провадження;
- повідомляти суд, який здійснює розгляд кримінального провадження про зміну свого місця проживання.
Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.
Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів після отримання копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1