Справа № 635/1610/20
Провадження № 1-в/635/231/2020
У Х В А Л А

17 квітня 2020 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноград Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
21.09.2011 Красноградським районним судом Харківської області за ч.4 ст.296, ч.1 ст.162, 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки,
засуджений вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року, частково скасованим вироком Апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2018 р., за ч.ч.1,2 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій просив звільнити його від відбування покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року, частково скасованим вироком Апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2018 р., яким його засуджено за ч.ч.1,2 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі, умовно-достроково відповідно до вимог ст.81 КК України.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засіданні не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував.
Представник установи виконання покарань в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає заяву засудженого ОСОБА_4 такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року, частково скасованим вироком Апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2018 р., яким його засуджено за ч.ч.1,2 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 14 лютого 2018 року.
Кінець строку відбування покарання 14 лютого 2021 року.
Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_4 , наданої адміністрацією виправної колонії убачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14.02.2018 року. Під час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор (№27)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 07.08.2018 року відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання характеризується негативно, за допущені порушення вимог режиму має три дисциплінарних стягнення, одне з яких не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. З метою стимуляції право слухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи один раз. До промислової зони установи не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою установи, до праці ставиться посередньо. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, але не завжди адекватно реагує на критику на свою адресу. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, проте імпульсивно може проявити грубість. Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативи не проявляє. Участі у суспільному житті відділення не приймає. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 КВК України, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться посередньо.

Відповідно до статті 110, 112, 113 КВК України засуджений підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, шляхом отримання посилок, листування та телефонних розмов. Стосунки доброзичливі.

Адміністрація установи зробила висновок про передчасність застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення.

До характеристики додаються довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати, з яких убачається, що за час відбування покарання у виправній колонії засуджений ОСОБА_4 працював у 2018 р. протягом жовтня-грудня, у 2019 р. протягом січня вересня 2019 р., період з жовтня 2019 по лютий 2010 ОСОБА_4 не працював.

Відповідно до довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду, виконавчі листи відсутні.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
За час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 заохочувався один раз, має три стягнення, одне з яких не знято та не погашено у встановленому законом порядку, викладене підтверджується довідкою про заохочення засудженого.
Вирішуючи питання про виправлення ОСОБА_4 , суд враховує поведінку засудженого та ставлення до праці за час відбування покарання, а також те, що матеріали справи на засудженого не містять будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю, системою вчинків та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом враховано, що засуджений за час відбування покарання заохочувався лише 1 раз та має одне стягнення, за час відбування покарання працював не весь час, а також приймаючи до уваги висновок адміністрації виправної колонії щодо недоцільності застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , у суду виникають сумніви щодо становлення засудженого на шлях виправлення, тому суд вважає заяву останнього про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передчасною.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали оголошено 21.04.2020 року.

Суддя ОСОБА_1