1Справа № 335/835/20 1-кп/335/491/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000521 від 08.11.2019, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді гранатометника 1-го відділення 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 2-го батальйону оперативного призначення, у військовому званні «солдат», має середньо-спеціальну освіту, має статус учасника бойових дій, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10 листопада 2017 року наказом №258 командира військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовця за контрактом, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . 19 вересня 2018 наказом №201 командира військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовця за контрактом, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду гранатометника 1-го відділення 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 2-го батальйону оперативного призначення.

Згідно Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошена часткова мобілізація та з 18 березня 2014 року настав особливий період, який діє по теперішній час.

За наведених обставин, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до розпорядку дня військовослужбовців за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , військовослужбовці у нічний час перебувають за місцем фактичного проживання та прибувають на службу до військової частини НОМЕР_1 (або до визначеного місця служби) на 08 годину 00 хвилин, тобто на ранкове шикування.

Між тим, 21 жовтня 2019 року о 08 годині 00 хвилин, солдат ОСОБА_4 , в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 до 30 січня 2020 року.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді гранатометника 1-го відділення 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 2-го батальйону оперативного призначення, у військовому званні «солдат», 21 жовтня 2019 року о 08 годині 00 хвилин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та був відсутній в місці несення військової служби до 30 січня 2020 року.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді гранатометника 1-го відділення 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 2-го батальйону оперативного призначення, у військовому званні «солдат», своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, що полягає у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою військовослужбовцем.

30.01.2020 між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести підозрюваний.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за обставин, які викладено у письмовому повідомленні про підозру та п.1 вказаної угоди і під час підписання угоди про визнання винуватості підтверджує факт беззаперечного визнання вини.

Сторонами кримінального провадження узгоджене покарання підозрюваному ОСОБА_4 за вчинений злочин, у вигляді 3 років позбавлення волі, із звільненням ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробовуваним строком 1 рік, та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор ОСОБА_3 , який входить до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, у судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Зазначив, що його згода на укладення угоди була вільною.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що угода підписувалася у його присутності, порушень вимог КПК при її укладанні не було, вона відповідає вимогам закону, підтвердив, що воля обвинуваченого на укладення угоди про визнання винуватості була вільною, а тому просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, яким завдано шкоди лише державним інтересам.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваного у проведенні розслідування, з урахуванням особистих даних ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра на даний час не перебуває, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно повідомив правоохоронні органи про обставини вчинення ним кримінального правопорушення.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, яка укладена між прокурором ОСОБА_6 , та підтримана у судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 , і обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Речові докази та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.01.2020, що укладена між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000521 від 08.11.2019, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки в період випробувального строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1