Ухвала
Іменем України
27 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 265/8856/18

провадження № 51- 1055 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 06 грудня 2019 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2018 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2018 рокувідмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на дії Військового прокурора Маріупольського Гарнізону щодо відмови в наданні матеріалів кримінального провадження № 0000179 від 17 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, для ознайомлення.
Донецький апеляційний суд ухвалою від 06 грудня 2019 року, керуючись статтями 309, 399 КПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вказану ухвалу слідчого судді.
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Донецького апеляційного суду від 06 грудня 2019 року, а справу направити до апеляційного суду для розгляду його апеляційної скарги по суті.

Перевіривши касаційну скаргу, додані до неї копії судових рішень та інші документи, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру. До того ж, у ст. 309 вказаного Кодексу визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, доданих до неї копій судових рішень та інших документів, адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, який, діючи в межах своєї компетенції, відмовив у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на дії Військового прокурора Маріупольського Гарнізону щодо відмови в наданні матеріалів кримінального провадження для ознайомлення. Відповідно до статей 307, 309 КПК України такі ухвали слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягають.
Покликання захисника ОСОБА_4 в касаційній скарзі на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року № 5-142кс(15)17 щодо постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.
Зазначена правова позиція стосується випадків постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилає положення ч. 3 ст. 309 КПК України. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України, які його гарантують.
Разом з тим, в даному випадку слідчий суддя прийняв рішення, прямо передбачене нормами КПК України, зокрема, ст. 303 КПК України, оскільки адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 оскаржував дії Військового прокурора Маріупольського Гарнізону на підставі саме цієї статті, про що він і вказує у своїй касаційній скарзі.
У зв`язку з цим правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року № 5-142кс(15)17, не може бути застосована в даній ситуації.
У силу ч. 4 ст. 399 вказаногоКодексу суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Саме цими нормами процесуального закону й керувався апеляційний суд, постановляючи ухвалу від 06 грудня 2019 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 .
Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
У відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Оскільки з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 06 грудня 2019 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3