Справа № 204/7891/19
Провадження № 1-кп/204/772/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001634 від 12 серпня 2019 рокуза обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.121 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не змінилися. Наявність ризиків обґрунтував тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості та умисного тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, усвідомлюючи невідворотність покарання та його наслідки, з метою уникнення відповідальності за вчинене, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; крім того, існує ризик того, що обвинувачений може чинити незаконний вплив на свідка ОСОБА_6 , що є свідком обвинувачення, та на допиті якого він наполягає.
Від потерпілого надійшла заява про проводення судового розгляду без його участі.
Захисник в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання. Зазначив, що свідки допитані, заявлений прокурором свідок ОСОБА_6 не є ключовим свідком, та його показання не є важливими для встановлення істини у справі, а ризик ухилення відсутній, оскільки обвинувачений не ухилявся від слідства. Також зазначив, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки та неофіційне місце роботи.
Обвинувачений підтримав позицію захисника. Також просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт оскільки цілодобовий домашній арешт здатний запобігти усім ризикам.

З`ясувавши позицію учасників процесу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14.08.2019 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалами Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10.10.2019, 11.11.2019 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На питання суду сторони повідомили, що ухвали стосовно запобіжного заходу стороною захисту оскаржувались та судом апеляційної інстанції залишено без змін.
При вирішенні питання щодо можливості продовження запобіжного заходу обвинуваченому, судом було враховано наведені прокурором ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність покарання в разі визнання його винним у вчиненні ним злочину невеликої тяжкості та умисного тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, з метою уникнення відповідальності має змогу переховуватися від суду в разі пом`якшення запобіжного заходу щодо нього; на теперішній час свідок ОСОБА_6 не допитувався, а оскільки обвинуваченому відомі анкетні дані та місця мешкання останнього, дійсно існує ризик того, що обвинувачений зможе незаконно впливати на даного свідка. При цьому, оцінюючи доводи сторони захисту, суд зауважує, що показання свідка будуть сприйнятті судом безпосередньо під час його допиту в судовому засіданні, та його показання можуть бути оцінені судом лише в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення судом по справі.
При цьому, судом також враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме, той факт, що на час обрання запобіжного заходу обвинувачений офіційно не працював; не має стійких соціальних зв`язків; згідно реєстру до обвинувального акту існують вагомі докази вчинення ним кримінальних правопорушень, зазначених в обвинувальному акті; тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винним; відсутність даних щодо його позитивної репутації.
З наведеного учасниками процесу вбачається, що ризики, які були зазначені прокурором в судовому засіданні, а саме передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, та обставини, передбачені ст.178 КПК України, так само як і позиція захисту з приводу їх відсутності, оцінювалась та перевірялись судом апеляційної інстанції під час перегляду ухвал Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14.08.2019, 10.10.2019 та від 11.11.2019 та апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Додатково суд зауважує, що зважаючи на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, немає, а запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, необхідно продовжити на 60 дібдо 18.02.2020.
У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання та цілодобовий домашній арешт відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.197, 331, 369-372 КПК України

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) діб до 18 лютого 2020 року.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання та цілодобовий домашній арешт відмовити.

Ухвала, в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційному суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.
В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1