Ухвала
Іменем України
09 квітня 2020 року

м. Київ
справа № 661/959/16-к

провадження № 51-1769 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 листопада 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року щодо ОСОБА_6 ,
встановив:
Вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 листопада 2019 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку м. Стаханов Луганської області, проживаючу та зареєстровану у АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
засуджено за ч. 1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 680 грн.

На підставі п. 1 ч.1 ст. 49 КК України ОСОБА_6 звільнено від покарання за даним вироком у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою у тому, що вона 04липня 2013 року приблизно о 18.00 год.,перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних стосунків з ОСОБА_4 , умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, шляхом нанесення ударів руками та ногами у різні частини тіла заподіяла останній тілесні ушкодження у вигляді садна на обличчі, синців лівої верхньої та нижньої кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 порушують питання про зміну вироку Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 листопада 2019 року та ухвали Херсонського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року в частині вирішення цивільного позову. Просять задовольнити позовну заяву у повному обсязі та збільшити розмір суми, яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди за спричинення тілесних ушкоджень з 1 000 гривень до 10 000 гривень.Потерпіла та її представник посилаються на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій при частковому задоволенні позову потерпілої конкретних обставин справи та обсягу страждань, яких вона зазнала, протиправну поведінку обвинуваченої, повне невизнання нею своєї винуватості. Також, зазначають, що своїми неправомірними діями ОСОБА_6 завдала потерпілій ОСОБА_4 значну моральну шкоду, пригнітила її психічний стан, оскільки потерпіла змушена була ходити на роботу в окулярах, та була позбавлена можливості вести нормальний спосіб життя через постійне почуття тривоги за своє життя, при цьому, моральні страждання вона відчуває вже протягом дуже тривалого часу, адже конфлікт між ним почався задовго до 04 липня 2013 року. Крім того, суд апеляційної інстанції, погодившись із судом першої інстанції, належним чином не обґрунтував своє рішення.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 та кваліфікація її дій у вчиненні інкримінованого їйкримінального правопорушення в касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів касаційної скарги потерпілої та її представника про неправильне вирішення цивільного позову в частині стягнення відшкодування моральної шкоди, то вони не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Усупереч доводам, викладеним у касаційній скарзі потерпілої та її представника, заявлений потерпілою цивільний позов у частині стягнення моральної шкоди, суд вирішив із додержанням правил глави 9 КПК України із урахуванням положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

При цьому, суд врахував тривалість моральних страждань і переживань потерпілої, оскільки ОСОБА_6 спричинила умисні легкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 , що негативно позначилося на її моральному та психологічному стані, вона була приниженою, відчувала фізичний біль, вимушена була витрачати час на доведення вини обвинуваченої, а також враховував особу ОСОБА_6 та її вік, майновий стан, неприязні стосунки, що існують тривалий час між обвинуваченою і потерпілою.
Крім того, доводи представника потерпілої про неправильне визначення розміру відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який належним чином їх розглянув, зазначивши відповідні правові підстави, та умотивовано залишив без задоволення її апеляційну скаргу.
При цьому апеляційний суд врахував, що сама потерпіла не заперечувала, що між нею і обвинуваченою довгий час триває конфлікт, та прийшов до вірного висновку про те,шо стягнена моральна шкоду у розмірі 1000 гривень буде достатньою компенсацією за моральні страждання.
Таким чином, рішення суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди у сумі 1 000 грн.потерпілій ОСОБА_4 узгоджується з принципом розумності, виваженості та справедливості, відповідає характеру й обсягу моральних її страждань.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 листопада 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року щодо ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3