Справа № 159/5676/19
Провадження № 1-кп/159/80/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000739 від 16 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковель Волинської області, українця, громадянина України, неодруженого, тимчасово безробітного, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що має судимості: : 21.12.2018 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.3 ст.185, ст.75, ст.76 КК України засуджено до 03 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 02.09.2019 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого для відбування покарання, призначеного вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 грудня 2018 року, у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :
обвинувачений ОСОБА_4 . 12.04.2019 року, близько 13 год. дня, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав 4 металеві труби , з них 2 труби довжиною 3 метри , діаметр 100 мм на загальну суму 925,80 грн., 2 труби довжиною - 2 метри та діаметром 80 мм, вартістю 455,20 грн., 2 металевих кутники довжиною 2 метра та широною 32 мм кожен вартістю 123,20 грн., 4 металеві опори для столу у формі кутів довжиною 70 сантиметрів загальною вартістю 86, 24 грн., що належали ОСОБА_6 , завдавши останньому майнової шкоди на загальну суму 1590,44 грн.

Таким чином ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні вказаного злочину не визнав повністю та показав, що ніяких металевих конструкцій з облаштованого виноградника потерпілого не викрадав і хто саме вчинив злочин, тобто крадіжку йому нічого не відомо. Не заперечував тієї обставини, що орієнтовно весною 2019 року дійсно здавав свої металеві турби діаметром 80 - 100 мм, в пункт прийому металобрухту.Ствердив, що частина цих труб зберігалась близько року за його сараєм, а частину він викопав з огорожі, яка також належала його сім`ї. Дійсно ОСОБА_8 ,який є його товарищем допомагав йому перевозити ці предмети до пункту прийому металобрухту, знаючи що вони йому належать.

Вважає показання потерпілого та свідків, які стверджували про вчинення крадіжки труб та інших металевих предметів з-під виноградника надуманими, оскільки вони його оговорють з невідомих причн, можливо із-за його поведінки із сусідами в минулому

Незважаючи на невизнання своєї вину обвинуваченим ОСОБА_4 його винуватість у скоєнні вказаного злочину повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні об`єктивними доказами, сукупність яких суд відносить до належних та допустимих.

Витягом з ЄРДР від 15.04.2019 року підтверджено про початок досудового розслідування за ознаками злочину , передбачено ч.2 ст.185 КК України по факту викрадення 12.04.2019 року ОСОБА_4 металевих предметів та покрівлі які належать ОСОБА_6 .

Протоколом прийняття заяви про злочин від 15.04.2019 року у відповідності з яким ОСОБА_9 повідомила правоохоронні органи про вчинення крадіжки .

В ході огляду місця події 15.04.2019 року на подвір`ї будинковолодіння потерпілого, що знаходиться в АДРЕСА_3 біля господарських споруд виявлені на ґрунтовій поверхні отвори в діаметрі 9 см. та 10 см., і як ствердив в судому засіданні потерпілий вони знаходяться в місці розташування виноградника, а в цих отворах знаходились металеві труби, якими був облаштований виноградник.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 (мати потерпілого) показала, що частину будинку в якому проживає її син, потерпілий ОСОБА_6 придбали приблизно чотири роки тому в іншого власника. Разом з будинком у власність сина перейшли господарські будівлі, а саме: 2 сараї біля яких облаштований виноградник та погріб. Підтвердила факт викрадення з-під виноградника металевих труб та інших предметів в квітні 2019 року.

Свідок ОСОБА_10 показав, що він є вітчимом потерпілого та допомагав йому по господарству. Ствердив, що орієнтовно 4 роки тому вони придбали частину будинку як окрему квартиру для потерпілого у попереднього власника разом з господарськими будівлями та виноградником. З того часу цими будівлями вони користувалися за призначенням. Свідок ствердив також, що раніше точної дати пригадати не може, з -під виноградника який належить потерпілому із землі були витянуті труби та інший метал який зазначений в обвинуваченні і як зараз йому відомо крадіжку вчинив обвинувачений.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердив, що весною 2019 року обвинувачений разом з іншою особою здавали йому в пункті прийому металобрухту металеві труби, повідомивши йому що вони належать ОСОБА_4 .

Об`єктивність зазначених вище показань свідків в цій частині підтверджено також показаннями потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Будучи допитаний у ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 показав, що приблизно чотири роки тому придбав ізольовану частину будинку по АДРЕСА_2 , разом з господарськими будівлями та виноградником, які належали попередньому власнику і використовував їх за власними потребами. В квітні 2019 року, приїхавши з Польщі, виявив крадіжу металобрухту, тобто труб, кутників і т.п., якими був облаштований виноградник, а тому його мама повідомила про цю подію працівників поліції.

Свідок ОСОБА_12 показала, що з обвинуваченим перебуває фактично в неприязних відносинах, оскільки останній скоював двічі крадіжки її майна. Їй відомо,що потерпілий придбав у власність частину житлового будинку разом з виноградником, які використовував за призначенням.

Свідок ОСОБА_13 показала, що в квітні 2019 року була очевидцем, як близько 13 год. в п`ятницю, перед святом Пасхи, обвинувачений та ще одна незнайома їй особа зі сторони виноградника несли труби, зі слів сусідів дізналась, що ці труби були викрадені з-під виноградника потерпілого ОСОБА_6 .

Про вартість викраденого майна, а саме труб, кутників, які були викраденні свідчить довідка ТзОВ «Шольц-Утилізатор».

Покликання обвинуваченого на ті обставини, що труби та інші металеві предмети належали йому і знаходились за його господарською спорудою, спростовані повністю вищевказаними доказами і показаннями потерпілого, який надав суду фотознімки, категорично ствердивши, що будь-яких металевих предметів за господарськими будівлями не було і не могла бути.

Суд вважає дані показання надуманими і дані з єдиною метою ухилення від кримінальної відповідальності, а тому суд їх до уваги не приймає.

Таким чином, суд вважає доведеним факт скоєння обвинуваченим ОСОБА_4 крадіжки чужого майна повторно і вірність кваліфікації дій обвинуваченого за цим законом на досудовому слідстві по цьому епізоду.

Досудовим слідством інкриміновано додатково в обвинувачення ОСОБА_4 скоєння ним крадіжки 14 ти листів металевої покрівлі, яка була знята з сараю вартістю 286,90 гривень що належить потерпілому .

На підтвердження даного злочину сторона обвинувачення покликається на наступні докази, а саме на показання потерпілого, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , які в судовому засіданні, кожен зокрема, показали, що приблизно 2 роки тому потерпілий придбав у матері обвинуваченого сарай, який був накритий металевою покрівлею за 700 гривень та використовував з цього часу як власний, при цьому будь яких письмових договорів про купівлю- продаж укладено не було.

Також, на протокол огляду місця події, відповідно до якого ОСОБА_4 на дитячому візку перевозив бувшу у користуванні металеву покрівлю, вартість яких відповідно за висновком товарознавчої експертизи складає: 14 металевих листів за ціною брухту чорних металів 286, 90 грн. та дитячий візок 433,33 грн.

З цих підстав свідок ОСОБА_15 показала, що з матір`ю потерпілого перебуває в неприязних стосунках з початку виготовлення документів на приватизацію земельної ділянки. Тоді, без її згоди як власника житла її чоловік, який помер в 2016 році за 100 гривень від її імені погодив межі земельної ділянки. Пізніше після смерті чоловіка, враховуючи що вона не використовувала свій сарай на пропозицію ОСОБА_9 погодилась надати їй у тимчасове без визначення строку використання та погодити межі земельної ділянки за що отримала 700 гривень на її пропозицію.

Свідок категорично заперечила укладення будь - яких угод на продаж сараю. В подальшому потерпілий на власний розсуд використовував її приміщення, а коли в квітні 2019 року вона почула неприємний запах який доносився з цього сараю сказала сину зняти покрівлю та подивитись що там знаходиться так як іншим чином в сарай заглянути не було можливості. Після зняття покрівлі вона сказала ОСОБА_4 що він її може здати на металобрухт.

Обвинувачений з цих підстав підтвердив показання свідка та категорично ствердив, що про ймовірну належність сараю потерпілому йому нічого відомо не було. Він був впевнений, що ця будівля є власністю матері, а оскільки вона за призначенням ними не використовувалась та перебувала у занедбаному стані він з дозволу матері зняв покрівлю та відвозив дитячим візком на пункт прийому металобрухту.

Із показань свідка ОСОБА_16 по даному факту слідує, що вона бачила як обвинувачений вдень, не приховуючись на дитячому візку переміщав металеву покрівлю і на її запитання що він везе відповів що ця покрівля є з їх сараю. Зауважила що на її думку обвинувачений міг не знати, що його мати продала будівлю сараю.

Судом встановлено, що об`єктивно і на час розгляду справи між власниками житлових приміщень межі земельної ділянок не визначені, належні їм будівлі та господарські споруди в установленому законом порядку не зареєстровані і відповідні правовстановлюючі документи на них не виготовлені. Як теперішніми власниками житлових приміщень так і попередніми було лише встановлено порядок їх використання як нерухомим майном що належить кожному із них і входить в їх будинковолодіння.

Будь -який письмовий договір про купівлю -продаж сараю між сторонами укладено не було і правовстановлюючі документи не виготовлялись. Дані обставини свідчать про фактичне не укладення договору купівлі продажу та не набуття потерпілим права власності на сарай.

У відповідності до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може грунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд вважає недоведеною винуватість обвинуваченого у таємному повторному викрадені чужого майна, а саме металевої покрівлі із сараю, а тому даний епізод підлягає виключенню з обвинувачення .

Отже, на підставі зібраних по справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення висунутого ОСОБА_4 по першому епізоду і вірність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України на досудовому слідстві.

Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності. Зокрема суд враховує ту обставину, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності та повторно скоїв аналогічний злочин.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд не знаходить.
З урахуванням наведеного необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, пов`язане з ізоляцією його від суспільства, призначене у межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
Призначаючи покарання ближче мінімального розміру, суд приймає до уваги суму викраденого, позицію щодо покарання потерпілого, майновий та сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_4 , його стан здоров`я та ставлення до скоєного.
Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім для виправлення останнього та справедливим.
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.12.2018 року обвинуваченого ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 02.09.2019 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого ОСОБА_4 , для відбування покарання, призначеного вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 грудня 2018 року, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.А відтак, остаточне покарання слід обрати обвинуваченому з врахуванням даних судових рішень із застосуванням ст.71 КК України, тобто за сукупністю вироків. Початок відбуття реального покарання є час затримання 05 вересня 2019 року.
Підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.
Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого, а доля речових доказів вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд,
ухвалив :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 грудня 2018 року остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (трьох ) років 2 (два) місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 05 вересня 2019 року.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 1256,08 ( одну тисячу двісті п`ятдесят шість грн. 08 коп. ) грн.
Речові докази у справі: 14 листів покрівельного матеріалу та дитячий візок голубо-фіолетового кольору, який передано до камери схову речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області - повернути власнику ОСОБА_15 , скасувавши накладений арешт на майно відповідно до ухвали Ковельського міськрайонного суду від 12 липня 2019 року; копію витягу з рішення Ковельської міської ради «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» №33/8 від 11.07.2019 року та Акт погодження меж між суміжними землокористувачами і землевласниками від 24 липня 2017 року залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом того ж строку з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинувачему, захисникові, та прокурору.
Головуючий: ОСОБА_1