ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/1210/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2120/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.49 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , з участю потерпілого ОСОБА_9 , без участі потерпілої ОСОБА_10 , належним чином повідомленої про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 08 04 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянин України, з вищою освітою, який являється фізичною особо-підприємцем, одружений, має двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

визнано винним у у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

У повне задоволення позовних заяв стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 200 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 26137,00 грн. у відшкодування матеріальних збитків, на користь ОСОБА_10 200 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз:

-транспортно-трасологічної № 784 від 03 09 2007 року 1059,24 грн.;

-автотехнічної № 1374 від 21 11 2007 року 405,65 грн.;

-автотехнічної № 367 від 26 03 2008 року 507,06 грн.;

-комплексної транспортно-трасологічної №253/11 від 19 08 2011 року 911,74 грн.

-комісійної автотехнічної № 5814 від 29 08 2016 року 2752,5 грн.

ОСОБА_7 визнаний винним судом та засуджений за те, що він:

19 05 2007 року близько 19:00 год., керуючи автомобілем «DAEWOO NUBIRA», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , рухався по вул. Калініна в смт. Слатине Дергачівського району Харківської області зі сторони м. Дергачі у напрямку смт. Прудянка.

Під час руху на вул. Калініна поблизу магазину «Гастроном» в смт. Слатине ОСОБА_7 змінив напрямок руху для повороту наліво, виїхавши на зустрічну смугу, при цьому грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення із мотоциклом «Іж-Планета», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 , що рухався йому назустріч та перевозив пасажира ОСОБА_13 .

В результаті зіткнення транспортних засобів ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи №119-К від 28 05 2007 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла, відкритої черепно-мозкової травми у вигляді лінійного перелому скроневої кістки справа з переходом на кістки основ черепу, розриву барабанної перетинки справа, епідуральної гематоми в проекції перелому, дислокації стволових структур вліво, кровотечі верхнього віка справа, тупої травми кінцівок у вигляді множинних саден на верхній кінцівці справа, закритого перелому кістки справа в верхній треті, забитої рани в області проекції суглобу справа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок отримання яких в подальшому помер.

Порушення вимог правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем «DAEWOO NUBIRA» д/н НОМЕР_1 , виявив неуважність, не врахував дорожню обстановку перед зміною напрямку руху вліво з послідуючим виїздом на зустрічну смугу, не переконався в небезпеці свого маневру та допустив зіткнення з зустрічним мотоциклом «Іж-Планета», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 , що спричинило вищевказані наслідки.

Порушення п.10.1 та п.10.4 Правил дорожнього руху України водієм автомобіля ОСОБА_7 знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.

Вказані дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначив про те, що суд першої інстанції дійшов висновку про його винуватість лише на підставі показів свідків, які були визнані експертами неспроможними, а також експертиз, які проводилися без дослідження фактичних даних та матеріалів кримінального провадження, а лише на основі постанови слідчого та протоколу відтворення обстановки та обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 10 2007 року за участю водія ОСОБА_12 . Вказав, що суд не дослідив в повному обсязі обставини справи та не встановив обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення, не взяв до уваги покази свідків та висновки експертиз, які спростовують його винність у вчиненні інкримінованого йому злочину, чим порушив його право на справедливий суд.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений просив задовольнити вимоги поданої ним апеляційної скарги у повному обсязі.

Прокурор вважав оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Потерпілий ОСОБА_9 просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Потерпіла, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, від неї не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, думку прокурора та потерпілого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону, як вважає колегія суддів, судом першої інстанції у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 були дотримані.

Розглядаючи зазначену справу, суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у провадженні та з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Під час перевірки доводів апеляційної скарги, колегією суддів установлено, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, обґрунтований сукупністю досліджених у судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Судом першої інстанції було заслухано безпосередньо та оцінено у сукупності показання наступних осіб:

обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та наполягав на тому, що дорожньо-транспортна пригода відбулася після того, як він на автомобілі, яким керував, зупинився біля магазину;

потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, та знають про події лише зі слів свідків та безпосередніх учасників дорожньо-транспортної пригоди;

свідка ОСОБА_14 , з яких вбачається, що в день ДТП він їхав на мотоциклі в якості пасажира, перед ним сидів ОСОБА_15 , за кермом був ОСОБА_12 . Вони їхали 40-50 км/год. в 1.5-2 м від крайньої дорожньої полоси. ОСОБА_16 був нетверезий. Авто ДЕУ рухався до магазину, сигналів повороту не включив. ОСОБА_16 зменшив швидкість та приблизився до свого узбіччя. Удар відбувся у праві передні двері. Вони всі втрьох перелетіли через автомобіль. Автомобіль після зіткнення не зупинився, а продовжив рух, зупинився через 2 метри біля магазину;

водія мотоциклу ОСОБА_12 , який пояснив, що в день ДТП він був у ОСОБА_13 . Останній, разом з ОСОБА_14 попросили його підвезти на мотоциклі до ж/д вокзалу. Коли вони доїзджали до станції, назустріч їхав ОСОБА_7 , який, метрів за 15-20, почав повертати до магазину без увімкненого сигналу повороту. Він їхав приблизно 20 км/год та не встиг загальмувати. Автомобіль під час зіткнення рухався та зупинився біля магазину;

свідка ОСОБА_17 , який вказав, що почув по удару, що сталася ДТП, підбіг на місце події. Мотоцикл вже був відкочений з місця ДТП, машина була на узбіччі. З автомобіля з пасажирського сидіння вийшов чоловік. Водій автомобіля відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Пасажир мотоцикла ОСОБА_12 лежав на землі;

свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що він знаходився біля кафе «Калинка» в смт. Слатине та бачив, як автомобіль Деу зеленого кольору їхав в напрямку с. Прудянка. Автомобіль зупинився біля магазину «Гастроном» і через 1-5 хв. він почув удар. Побачив, що лежав мотоцикл на відстані 5-7 метрів від автомобіля, біля нього лежали 2 чоловіка. Він не бачив як рухався мотоцикл;

свідка ОСОБА_19 , який зазначив, що ОСОБА_20 його двоюрідний брат. В той день він зайшов до магазину у смт. Слатине. З вікна магазину бачив як зупинилась машина біля магазину. Коли виходив з магазину почув звук мотоцикла, а потім удар. Вийшовши з магазину побачив мотоцикл приблизно в 30 метрах від магазину на дорозі. Момент зіткнення машини та мотоциклу не бачив. У автомобіля були пошкоджені праві пасажирські двері, автомобіль де зупинився там і стояв;

свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що до неї в той день на роботу в магазин, де вона працювала продавцем, приїхав чоловік. Вона вийшла з магазину, сіла в машину до чоловіка. Через який час почула удар. Подивилась, побачила, що лежить мотоцикл, їде автомобіль. На землі лежало два чоловіка;

свідка ОСОБА_22 , який зазначив, що він прийшов до магазину після ДТП. ОСОБА_23 сидів, на голові була кров. Він викликав швидку допомогу.

Зазначені показання свідків щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди об`єктивно підтверджуються та доповнюються:

- даними з протоколу огляду місця ДТП від 19 05 2007 року та схемою до протоколу огляду місця події (т.1 а.с.147-150);

- даними з протоколу про відтворення обстановки та обставин події від 09 10 2007 року, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_7 (т.1 а.с. 173-177);

- даними з протоколу про відтворення обстановки та обставин події від 09 10 2007 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_12 (т.1 а.с.178-182);

- даними з протоколу про відтворення обстановки та обставин події від 08 12 2007 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_14 (т.1 а.с.193-198);

-висновком судово-медичної експертизи №119-к від 22 05 2007 року (т.1 а.с. 152-155);

- висновком транспортно-трасологічної експертизи №784 від 03 09 2007 року (т.1 а.с.157-165);

- висновком судово-медичної експертизи №239-к від 21 09 2007 року (т.1 а.с.168-172).

- висновком автотехнічної експертизи №1374 від 21 11 2007 року (т.1 а.с.187-192).

- висновком автотехнічної експертизи №367 від 26 03 2008 року (т.1 а.с.204-206).

- висновком автотехнічної експертизи №253/11 від 19 08 2011 року (т.1 а.с.224-231);

- висновком комісійної автотехнічної експертизи №5814 від 29 08 2016 року (т.1 а.с.236-239);

- показаннями експерта ОСОБА_24 , відповідно до яких він підтвердив висновок експертизи.

Висновки вказаних експертиз науково обґрунтовані та, як і інші докази, перевірені і досліджені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, та їх обґрунтовано покладено в основу вироку.

Суд першої інстанції, при прийнятті рішення, опирався на докази, оцінюючи їх в сукупності на предмет достовірності, та поклав в основу рішення лише ті, які відповідають фактичним обставинам у справі, узгоджуються між собою, взаємодоповнюють один одного, здобуті на досудовому розслідуванні з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством і сумнівів в їх достовірності не викликають.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо невірного висновку суду першої інстанції про його винуватість, який, на його думку, ґрунтується лише на підставі показів свідків, в тому числі і тих, чиї показання були визнані експертами неспроможними, на думку колегії суддів спростовуються саме тим, що серед доказів про винуватість ОСОБА_7 наявні не лише показання свідків, про що вказує в апеляції обвинувачений, а і інші, а саме: протокол огляду місця події (т.1 а.с.147-150), протоколи про відтворення обстановки та обставин події (т.1 а.с.173-177, 178-182,193-198), висновки проведених по справі судово-автотехнічних експертиз (т.1 а.с.157-165, 187-192, 204-206, 224-231, 236-239 ).

Далі апелянт вказує, що висновки експертиз, начебто, зроблені без дослідження фактичних даних та матеріалів кримінального провадження, а лише на основі постанови слідчого та протоколу відтворення обстановки та обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Ці посилання, на думку колегії суддів, спростовуються тим, що всі проведені по справі експертизи призначалися та проводилися у спеціалізованих експертних установах експертами, які мають відповідний рівень знань та досвід в своїй галузі.

В розпорядження експертів були представлені матеріали кримінальної справи, які, серед іншого, включали протоколи проведених слідчих дій саме на тому місці, де відбувалася дорожньо-транспортна пригода. На думку колегії суддів, інформація, яка була зібрана слідчим, і відтворена у вищевказаних протоколах, була максимально наближеною до обставин, які передували дорожньо-транспортній пригоді, що відбулася.

Посилання апелянта на те, що суд не дослідив в повному обсязі обставини справи та не встановив обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення, не взяв до уваги покази свідків та висновки експертиз, які спростовують його винність у вчиненні інкримінованого йому злочину, чим порушив його право на справедливий суд, - необґрунтовані, з огляду на наступне.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно прийняв як достовірні показання ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_21 , тому що перші двоє безпосередньо сприймали обстановку, яка передувала ДТП, так як були учасниками дорожнього руху, а ОСОБА_21 вийшла з магазину і спостерігала обстановку безпосередньо поблизу місця дорожньо-транспортної пригоди.

В той же час свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , на показання яких посилається обвинувачений як на свою невинуватість, безпосередніми учасниками дорожнього руху не були, поблизу місця ДТП не знаходилися, а спостерігали обстановку вже після події і бачили її перший знаходячись біля кафе «Калинка», другий через вікно магазину.

Разом з тим, судом першої інстанції з обґрунтованих підстав не було взято до уваги показання свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які були допитані за клопотанням сторони захисту, встановлені через значний час після ДТП, оскільки вони не змогли пояснити, звідки, куди, у зв`язку з чим вони слідували в той час, що викликало сумніви у об`єктивності наданих ними показань.

Таким чином, повно та об`єктивно встановивши фактичні обставини у кримінальному провадженні, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, а тому вірно кваліфікував його дії за ч.2 ст.286 КК України.

З даним висновком суду та наведеною кваліфікацією дій ОСОБА_7 погоджується і колегія суддів, а тому апеляційна скарга обвинуваченого щодо відсутності в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не заслуговує на увагу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано та належним чином мотивовано рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочині, та погоджується з висновком суду про необхідність звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, так як за злочин, скоєний ним 19 05 2007 року, сплинув строк притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до п.4 ч.1 ст.49 КК України, оскільки з дня вчинення злочину, який є тяжким, минуло десять років.

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів, які досліджували районним судом та яким надана детальна оцінка, викладена у оскаржуваному рішенні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається. Тому судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Враховуючи наведене, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, при перевірці кримінального провадження в апеляційному порядку колегія суддів не встановила, а тому вважає за необхідне вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 08 04 2019 року по справі щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
____________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4