ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/682/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/1752/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 , без участі потерпілого ОСОБА_10 , належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 10 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, громадянку України, українку, заміжню, непрацюючу, яка має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з середньою освітою, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима 03 01 2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова, з урахуванням ухвали апеляційного суду, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки, яка перебуває під вартою з 04 06 2019 року,

визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та їй призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Ухвалено виконувати самостійно вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 01 2018 року, за яким ОСОБА_8 засуджена за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена з іспитовим строком на 2 роки.

Визначено, що початок строку відбування покарання ОСОБА_8 слід рахувати з моменту її фактичного затримання, тобто з 04 06 2019 року.

Визначено, що запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили необхідно залишити раніше обраний - у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

ОСОБА_8 визнана винною судом та засуджена за те, що вона 30 12 2017 року, перебуваючи в гостях у малознайомого їй ОСОБА_10 з яким розпивала спиртні напої за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого майна чи грошових коштів, будучи впевненою в тому, що її дії залишаються непоміченими, та, використовуючи ту обставину, що ОСОБА_10 є інвалідом 1 групи у зв`язку з повною втратою зору, спочатку почала обшукувати кишені чоловічої жилетки, яка висіла на вішалці у коридорі вищевказаної квартири, де у зовнішньому правому кармані виявила грошові кошти в сумі 3000 грн. Надалі вона, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно заволоділа вказаною сумою грошових коштів, належних потерпілому ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_8 , звернувши на свою користь викрадені грошові кошти у сумі 3000 грн., з місця скоєння злочину зникла та розпорядилась ними в подальшому на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 3000 грн.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції в частині кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 , захисник останньої подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуваний вирок змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_8 з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України та призначити останній мінімальне покарання в межах цієї санкції та з урахуванням фактично відбутого строку попереднього ув`язнення звільнити її з-під варти.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення скоєно нею 30 12 2017 року, тобто до ухвалення вироку від 03 01 2018 року. Таким чином, на думку захисника, до дня вчинення кримінального правопорушення (30 07 2017 року) ОСОБА_8 не мала судимості і її дії не підпадають під кваліфікацію за ч.2 ст.185 КК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачена та її захисник просили задовольнити вимоги апеляційної скарги у повному обсязі.

Прокурори вважали оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Потерпілий, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, від нього не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої та її захисника, думку прокурорів, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались та не оспорюються апелянтом, колегія суддів не перевіряє.

Надаючи оцінку апеляційним вимогам захисника щодо необхідності зміни кваліфікації дій обвинуваченої з ч.2 ст.185 на ч.1 ст.185 КК України, колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 була засуджена вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 01 2018 року за злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, який вона скоїла 26 08 2017 року (а.с.71-72).

Злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, у скоєнні якого ОСОБА_8 визнано винною оскаржуваним вироком, остання скоїла 30 12 2017 року.

Згідно з ч.1 ст.32 КК України, повторністю злочинів визначається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до п.1 примітки до ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями.

Згідно ч.3 п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у злочинах проти власності» у разі вчинення декількох посягань на власність перший злочин за відсутності інших кваліфікуючих ознак належить кваліфікувати за частиною першою відповідної статті, а інші як вчинені повторно за іншими частинами відповідних статей КК України.

Так відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 06 2010 року №7, за змістом ст.32 КК України повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони: 1) передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України; 2) передбачені різними статтями Особливої частини КК України і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака.

При цьому для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин.

З огляду на зазначене, доводи захисника про необхідність зміни кваліфікації дій обвинуваченої, обумовленої тим, що кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_8 30 12 2017 року, тобто до ухвалення вироку від 03 01 2018 року, - є помилковими та такими, що суперечать положенням кримінального закону, оскільки злочин, за який останню засуджено вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 01 2018 року, було вчинено раніше, ніж злочин за вироком, який наразі оскаржується.

Наведене свідчить про те, що при кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 судом першої інстанції було дотримано вимог кримінального закону.

Таким чином, підстав для зміни вироку суду щодо ОСОБА_8 в частині визначення кваліфікації дій останньої, при перевірці кримінального провадження в апеляційному порядку, колегія суддів не встановила.

З огляду на те, що судом першої інстанції вірно кваліфіковані дії обвинуваченої та відсутні підстави для зміни кваліфікації, апеляційна вимога захисника щодо призначення мінімального покарання ОСОБА_8 в межах санкції ч.1 ст.185 КК України також не підлягає задоволенню.

В ході детального аналізу оскаржуваного вироку в частині призначеного покарання, колегією суддів встановлено, що воно цілком відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки призначаючи покарання, суд у повному обсязі врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винної, яка раніше судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працює, має постійне місце реєстрації та проживання, її поведінку після вчинення злочину та переховування від суду, думку потерпілого щодо призначення обвинуваченій несуворого покарання, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченій відповідно до ч.1 ст.66 КК України повне визнання нею вини та щире каяття, а також обставину, що обтяжує покарання відповідно до вимог, передбачених п.6 ч.1 ст.67 КК України, - вчинення злочину щодо особи, що перебуває в безпорадному стані.

Враховуючи усі вищезазначені обставини, суд призначив обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у виді 1 року позбавлення волі, що є мінімальним покаранням, визначеним санкцією інкримінованої їй статті.

Судова колегія погоджується з тим, що саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового злочину.

Оскільки кримінальний закон судом першої інстанції застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, підстав для зміни оскаржуваного вироку та задоволення апеляційної скарги захисника колегією суддів не вбачається.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 10 2019 року по справі щодо ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3