ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1016/20 Справа № 192/2318/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою прокурора Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному проваджені № 0000655, -
Встановила:
цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 жовтня 2019 року за № 0000655 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоноармійське Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повернуто прокурору, з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано наступним.
Органом досудового розслідування у формулюванні обвинувачення взагалі не вказаний мотив інкримінованих обвинуваченому дій, а лише зазначено, що у ОСОБА_7 раптово виник умисел на протиправне позбавлення життя людини, вірогідно, вважаючи, що це і є мотив вчинення злочину.
Разом із цим, саме при такому формулюванні обвинувачення є суперечливим, чи ОСОБА_7 невірно оцінив небезпечність посягання на нього потерпілим ОСОБА_10 , внаслідок чого, перевищив межі необхідної оборони, умисно заподіявши смерть останньому, що, у разі дійсності, передбачає іншу кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 118 КК України, чи діяв з інших мотивів, адже, у разі наявності, корисливого або хуліганського мотиву, такі дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 115 КК України.
При цьому, органом досудового розслідування не відображені подальші дії та поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 після нанесення потерпілому удару ножем, зокрема, чи залишив обвинувачений місце вчинення злочину, що, у свою чергу, свідчило б про усвідомлення ОСОБА_7 доведення до кінця інкримінованого органом досудового розслідування наміру, спрямованого на позбавлення життя потерпілого, або, навпаки, обвинувачений вживав заходи щодо врятування життя ОСОБА_10 шляхом виклику бригади швидкої медичної допомоги, що має суттєве значення для визначення правильної кваліфікації дій ОСОБА_7 .
Окрім того, у формулюванні обвинувачення не конкретизований спосіб вчинення злочину і не відображений механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, не сумісних із життям, зокрема, не вказане місце розташування потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно один до одного, як в момент вихоплення обвинуваченим ножа з рук потерпілого, так і в момент нанесення обвинуваченим удару ножом потерпілому.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що формулювання обвинувачення не містить зазначення мотиву та способу (механізму) вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що є предметом доказування і має суттєве значення для визначення правильної кваліфікації дій обвинуваченого.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить дану ухвалу скасувати у зв`язку з невідповідністю, на його думку, висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Вважає, що суд першої інстанції вийшов за рамки наданих йому повноважень під час підготовчого судового засідання, та всупереч вимогам ст. ст. 314, 315 КПК України перейшов до дослідження об`єктивної сторони злочину, висловивши припущення чи є в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України, чи можливо в діях обвинуваченого вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 118 КК України. Зазначає, що докази повинні досліджуватися під час судового розгляду кримінального провадження та лише після закінчення судового розгляду суд може прийняти рішення у формі вироку чи є в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.
Вважає, що в обвинувальному акті обгрунтовано вказано про час настання смерті потерпілого.
З`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення відповідно до глави 28 КПК України здійснюється під час судового розгляду, а не під час підготовчого судового засідання обвинувальним актом. Вказаним суд порушив засади змагальності сторін передбачених ст. 22 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, обвинуваченого та його адвоката, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити ухвалу судді без змін, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та обов`язково містити:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого;
3) анкетні відомості кожного потерпілого;
4) прізвище, ім`я по батькові, займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують покарання чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8) розмір витрат на залучення експерта;
9) дату та місце його складання та затвердження.
Недотримання вищезазначених вимог ч. 2 ст. 291 КПК України згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи й не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору.
Вивченням матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , встановлено, що обвинувальний акт відносно останнього, направлений до суду, відповідає вимогам п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України і підстави для його повернення, на думку колегії суддів, відсутні.
Висновки суду першої інстанції про те, що формулювання обвинувачення не містить зазначення мотиву та способу (механізму) вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що є предметом доказування і має суттєве значення для визначення правильної кваліфікації дій обвинуваченого, на думку колегії суддів зроблені передчасно, оскільки, направляючи обвинувальний акт до суду для розгляду, прокурор виклав обставини, які вважав встановленими та доведеними, зазначив правову кваліфікацію з посиланням на положення закону та сформулював обвинувачення.
Перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання, що є неприпустимим. У той же час межі судового розгляду кримінального провадження, які визначаються обвинувальним актом, можуть бути кориговані під час судового розгляду та може призвести до результатів, що свідчать про необхідність зміни обвинувачення або навіть відмови від нього. Таким правом наділений відповідно до ст. 337 КПК України прокурор, так і суд в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище обвинуваченого.
Відповідно до ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Відтак, на думку колегії суддів, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду, про що обґрунтовано вказує в апеляційній скарзі прокурор.
До Дніпровського апеляційного суду також надійшло клопотання прокурора Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що відповідно до обвинувального акту останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам без застосування інших запобіжних заходів, крім тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_6 в підтримку клопотання, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, перевіривши доводи клопотання та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
На всіх етапах кримінального провадження строк дії запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, повинен перебувати під контролем суду (справа ЄСПЛ «Mamedova v. Russia»).
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Колегія суддів враховує, що періодичний судовий контроль забезпечує дотримання прав обвинуваченого чи особи, яка бере участь у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, згідно зі ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині реалізації права на забезпечення періодичного контролю за законністю застосування запобіжного заходу в судовому провадженні, в тому числі - на стадії апеляційного провадження.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0000655 запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 , якому інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у вигляді тримання від вартою продовжено на строк до 03 квітня 2020 року.
Колегія суддів зазначає, що на даний час не зникли ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке є особливо тяжким і знаходячись на волі він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а тому клопотання прокурора слід задовольнити.
Враховуючи те, що строк дії обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 03 квітня 2020 року, та з врахуванням ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 177, 178, 508 КПК України, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України підлягає задоволенню, оскільки на момент апеляційного розгляду не змінилися підстави та обставини, на підставі яких йому обирався та продовжувався вищевказаний запобіжний захід, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 . Тому даний строк необхідно продовжити до підготовчого судового засідання, але не більше ніж на 60 діб.
Керуючись ст. ст. 331, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_9 , - задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Клопотання прокурора Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до дня проведення підготовчого судового засідання, але не більше ніж на 60 днів, - до 25 травня 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4