ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1050/20 Справа № 197/97/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
особи, щодо якої вирішується питання про застосування заходу медичного характеру ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
законного представника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Миколаївка Широківського району Дніпропетровської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,

за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Широківського районнного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 повернуте прокурору.
В обґрунтування своєї позиції, суд посилається на невідповідність клопотання вимогам ст.292 КПК України, оскільки воно не містить позиції щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Не погоджуючись з цим рішенням, прокурор звернувся до суду з апеляційною скаргою, а також клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи.
Обґрунтовуючи необхідність продовження цього запобіжного заходу, прокурор посилається на неможливість розгляду кримінального провадження до завершення дії ухвали слідчого судді від 17 січня 2020 року, якою його продовжено до 21 лютого 2020 року.
Прокурор вказує на те, що обставини, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не припинили існування, ОСОБА_7 страждає на шизофренію, за своїм станом не здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує госпіталізації, а тому ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними.
Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги щодо скасування оскаржуваної ухвали вказує, що обставина, зазначена судом першої інстанції як підстава для повернення клопотання про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, має суто формальний характер з огляду на те, що за правилами ч. 1 ст. 512 КПК України участь у судовому засіданні фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, є обов`язковою.
Таким чином, не зазначення у відповідному клопотанні позиції щодо можливості забезпечення участі такої особи під час судового провадження за станом здоров`я хоча формально і становить порушення вимог ст. 292 КПК України щодо його форми та змісту, втім це порушення не має істотного значення і не перешкоджає розгляду цього клопотання з огляду на те, що особиста участь такої особи у розгляді клопотання даного виду за будь-яких обставин є обов`язковою та фактично була забезпечена.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав клопотання про продовження міри запобіжного заходу та доводи апеляційної скарги; думки особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора та не заперечували проти призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, а також не заперечували проти продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу, перевіривши та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні може прийняти рішення про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у випадку, якщо останнє не відповідає вимогам КПК України.
Аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги підставу, з якої клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 було повернуте прокурору, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції у цій частині помилковими.
Так, з оскаржуваної ухвали вбачається, що єдиною підставою для повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 було невиконання слідчим вимог ч. 2 ст. 292 КПК України, а саме невикладення у вказаному клопотанні позиції щодо можливості забезпечення участі ОСОБА_7 під час судового провадження за станом здоров`я.
Разом із тим, згідно ч. 1 ст. 512 КПК України (в редакції Закону від 14.11.2017 р.), на яку посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, судовий розгляд такого клопотання здійснюється за обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.
Таким чином, наявність або відсутність у тексті клопотання відомостей про можливість забезпечення участі ОСОБА_7 під час судового провадження за станом здоров`я не має істотного значення для справи, а допущене слідчим порушення вимог ч. 2 ст. 292 КПК України не перешкоджає розгляду відповідного клопотання по суті, а отже не може бути підставою для повернення його прокурору.
На інші обставини, що зумовлюють невиконання слідчим та прокурором вимог КПК України, суд в оскаржуваній ухвалі не посилається.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.
Одночасно колегія суддів звертає увагу на те, що в судовому засіданні суду першої інстанції, що відбувалось 12 лютого 2020 року, всі учасники судового провадження, що представляють сторону захисту, в тому числі й ОСОБА_7 , як особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, були присутні. Втім, суд першої інстанції, вирішуючи питання про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, не обговорив позиції учасників судового провадження із цього приводу і навіть не зазначив їх в ухвалі, в той час як жодна із цих осіб не вважала допущене слідчим порушення суттєвим, не вважала свої права порушеними, у зв`язку із чим не заперечувала проти призначення справи до розгляду.
Крім того, судом не було обговорене та вирішене питання про продовження обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу незважаючи на те, що строк його дії збігав 21.02.2020 р., тобто через дев`ять днів з дня постановлення оскаржуваної ухвали.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, колегія суддів вважає його таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_7 , як особі, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, слідчим суддею суду першої інстанції з дотриманням вимог процесуального закону продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги до 21.02.2020 року. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння за ознаками передбаченими ч. 1 ст. 115 КК України проти життя та здоров`я особи, а також висновок судово-психіатричної експертизи від 26.12.2019 р. № 275, згідно якому ОСОБА_7 страждав на період часу, який відносить до інкримінованого йому діяння, та страждає на даний час хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії параноїдної з безперервним типом перебігу, за своїм психічним станом не був здатен і не здатен на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, і потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у лікарню із суворим режимом спостереження.
При вирішенні питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 апеляційний суд враховує, що заявлені щодо останнього ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді можливості переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, вчинення ним іншого суспільно-небезпечного діяння, є вагомими, продовжують існувати і не зменшилися.
З урахуванням того, що до спливу терміну дії раніше обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу вирішити справу по суті неможливо, а обставини, що були підставою для його обрання, не змінилися, колегія суддів вважає, що заявлене прокурором клопотання підлягає задоволенню, а запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, має бути продовжений на строк до 19 березня 2019 р.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 - задовольнити.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Продовжити ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, строком до 19 березня 2020 року включно.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4