Справа № 202/7188/19
Провадження № 1-кс/202/3148/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000041 від 15.01.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло зазначене клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000041 від 15.01.2019 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000041 від 15.01.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що посадові особи Верхньодніпровської районної державної адміністрації та її виконавчих органів, діючи за попередньою змовою із посадовими особами суб`єктів господарювання, створили умови для розкрадання бюджетних коштів, у тому числі шляхом внесення до офіційних документів (актів виконаних робіт) недостовірних відомостей про обсяги та розміри виконаних робіт або наданих послуг по договорах про надання послуг, внаслідок чого здійснюється розкрадання коштів районного бюджету.
Встановлено, що за період опалювального сезону 2018-2019 років постачання теплової енергії КЗ «Верхньодніпровська середня загальноосвітня школа № 5 І-ІІІ ступенів» здійснювалось на підставі договорів, укладених з ТОВ «Юрвин» за ціною за 1 Гкал - 1960,00 гривень (без ПДВ). Відповідно до додаткової угоди № 1 від 21.12.2018 року змінено тариф на суму 2060 гривень за 1 Гкал в обсязі 247 Гкал на грудень 2018 року. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 29.01.2019 року змінено тариф на суму 2330 гривень за 1 Гкал в обсязі 1136,97 Гкал на січень - березень 2019 року. При цьому в порівнянні з аналогічним періодом 2017-2018 років різниця між фактично поставленою тепловою енергією та кількістю теплової енергії, зазначеною в договорах та в платіжних документах, відрізняється майже в 2 рази, таким чином, здійснюється розкрадання бюджетних коштів, що призводить до збитків державному бюджету.
До скоєння даного злочину встановлено причетність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ТОВ «Юрвин», , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
23.12.2019 року в порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.
Приймаючи до уваги вищевикладене, виникла необхідність в накладенні арешту на майно, яке відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно перебуває у приватній власності ОСОБА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , а саме на: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (розмір частки 1/3), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110; земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0102 площею 0,0607 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24; нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (розмір частки 1/2), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10; домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 (розмір частки 1/4), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6619924.
Настання негативних наслідків за результатами накладення арешту на вказане майно для інших осіб не передбачається.
Тому слідчий з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, просила накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у приватній власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , а саме на: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (розмір частки 1/3), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110; земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0102 площею 0,0607 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24; нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (розмір частки 1/2), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10; домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 (розмір частки 1/4), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6619924.
Дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000041 від 15.01.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.
23.12.2019 року в порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.
В рамках вказаного кримінального провадження Верхньодніпровська міська рада звернулася з цивільним позовом до підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 440 684,57 грн. в солідарному порядку.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_5 на праві приватної власності належить: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (розмір частки 1/3), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110; земельна ділянка з кадастровим номером :01:018:0102 площею 0,0607 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24; нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (розмір частки 1/2), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10; домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 (розмір частки 1/4), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6619924.
Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5 та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Метою накладення арешту є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
В порушення вищевказаних норм діючого КПК України клопотання слідчого не містить посилань на пред`явлення цивільного позову і обґрунтованість його розміру, не визначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у зв`язку з чим слідчий суддя позбавлений можливості врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та численних посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
В даному випадку слідчим не доведено жодного із цих пунктів та не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки цьому арешту, в чому полягає неможливість вчинення будь-яких інших дій по відношенню до майна, на яке просить накласти арешт, і яким чином незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може вплинути на обмеження можливостей органу досудового розслідування.
Таким чином, у зв`язку з викладеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту.
З огляду на зазначене, приходжу до висновку про необхідність повернення клопотання прокуророві для усунення недоліків.
Фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання не здійснювалося, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 107 КПК України.
Керуючись ст. ст. 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000041 від 15.01.2019 року повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1