У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.05.2020 Справа №607/7367/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0001098 від 02.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, за погодженням прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF» синього кольору 1994 року випуску Д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , та ключ запалювання до даного транспортного засобу.
Частиною 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Як зазначено у клопотанні, 02.05.2020 року у Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення поліцейського УПП в Тернопільській обл. Назарова про те, що ним, по вул. 15 Квітня в м. Тернопіль був зупинений автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF» синьго кольору 1994 року випуску Д.н.з. НОМЕР_3 , за кермом якого перебував ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . При перевірці документів виникла підозра про підробку свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу та номеру кузова.

02 травня 2020 року в ході огляду місця події, об`єктом якого був автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF» синього кольору 1994 року випуску д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився на проїзній частині, що по вулиці 15 Квітня, в місті Тернополі, було виявлено ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу та знищення номерів вузлів транспортного засобу (шасі та кузова), та вилучено вказаний автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ запалювання від даного транспортного засобу.

Слідчий вказав, що оскільки автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF» синього кольору 1994 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_5 , та ключ запалювання до даного автомобіля є предметами, які могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з огляду на що даний автомобіль, ключ до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є речовими доказами для доведення чи спростування вчинення даного кримінального правопорушення, вищезазначені речі мають значення під час розслідування даного кримінального провадження, відтак, існує необхідність збереження у незмінному після вилучення стані для забезпечення можливості проведення необхідних слідчих дій для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, з урахуванням зібраних органом досудового розслідування на даний час даних є достатні підстави вважати, що вищевказані об`єкти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, накладення арешту дозволить забезпечити збереження зазначених речових доказів та встановити обставин у даному кримінальному провадженні, з метою повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження, слідчий просив клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя вважає, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити з огляду на наступне.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Згідно вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження і такий допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З урахуванням положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, задля збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, щовідповідно до положень ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Керуючись вищезазначеними положеннями кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя зазначає, що в межах даного кримінального провадження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував за кермом вказаного автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» синьго кольору 1994 року випуску д.н.з. НОМЕР_3 в момент зупинки поліцейським УПП в Тернопільській області, при перевірці документів щодо якого виникла підозра про підробку свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу та номеру кузова, не є власником вказаного автомобіля, а, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником автомобіля є ОСОБА_5 .

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, беручи до уваги зміст заявленого клопотання, а також те, що з даним клопотанням до суду звернувся слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , який діє в межах повноважень, визначених статтею 40 КПК України, а особою, уповноваженою на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, яке належить третій особі, відповідно до положень ч. 2 ст. 64-2 КПК України, є прокурор, дане клопотання про накладення арешту на автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF» синьго кольору 1994 року випуску д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , а також ключ запалювання до даного транспортного засобу, є таким, що подане неналежною особою, з огляду на що слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні заявленого клопотання слідчого про арешт майна.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1