Справа № 362/836/20
Провадження № 1-кс/362/250/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області - ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області клопотання старшого слідчого Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київської області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000332 від 09.02.2020 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

в с т а н о в и в:

11.02.2020 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся старший слідчий Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано наступним.

09.02.2020 р., приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , запропонував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинити напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, на що останні погодились, тим самим вступивши у злочинну змову, з метою спільної умисної участі у вчиненні злочину.

Далі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , реалізовуючи прямий умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розподілили між собою ролі, з метою реалізації зазначеного злочину.

Так, ОСОБА_7 зателефонував потерпілому ОСОБА_9 та домовився з ним про зустріч у визначений час та у визначеному місці, а саме у яру між вул. Центральною та вул. Набережною с. Данилівка, Васильківського р-ну, Київської області.

Далі, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , приблизно о 18 год. 20 хв., направились до яру, розташованого між вул. Набережною та вул. Центральною с. Данилівка, Васильківського р-ну, Київської обл., де побачивши ОСОБА_9 , підбігли до останнього та почали умисно наносити удари руками і ногами по різним частинам тіла потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_9 впав на землю та втратив свідомість. Вказаними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 застосували щодо ОСОБА_9 насильство, небезпечне для життя, здоров`я останнього.

У подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжили умисно наносити ОСОБА_9 удари руками і ногами по голові та тулубу, продовжуючи застосовувати насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Далі, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , переконавшись, що ОСОБА_9 не в змозі чинити опір, скориставшись безпорадним станом останнього, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, заволоділи особистими речами потерпілого, а саме: грішми у сумі 580 гривень, електродрилю марки «DER», плоскогубцями з ручками чорно-червоного кольору, рулеткою чорно-зеленого кольору, канцелярським ножем червоного кольору, мобільним телефоном марки «Huawei (CUN-U29)».

Далі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та спільно з ОСОБА_7 майном, яке належить

ОСОБА_9 , розпорядились на власний розсуд.

09.02.2020 р. відомості про вищевказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000332 за ч.2 ст.187 КК України.

09.02.2020 р. ОСОБА_6 затриманий у порядку ст.208 КПК України.

10.02.2020 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, а саме, в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень: ч.2 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Обгрунтованість пред`явленої підозри підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця події від 09.02.2020 р., протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи невинності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому, на думку слідства, й покликаний запобіжний захід, про обрання якого подано клопотання.

Посилання на один або кілька ризиків:

- перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;
- перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст.177 КПК України.
Виклад обставин, на підставі яких слідчий дійшов до висновку про наявність ризиків: реальним є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі без альтернативної міри покарання.

Крім того, підозрюваний не має законного джерела доходів, підозрюваному повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, що підтверджує існування реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в будь-який час, задля уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, необхідно зазначити, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, оскільки останніх необхідно буде допитати в ході судового розгляду, враховуючи принцип безпосередності. Відповідно, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 матиме можливість незаконно впливати на останніх, з метою зміни їх показів.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів: застосування домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_6 є неможливим, оскільки, перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєння тяжкого злочину, незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших учасників у даному кримінальному провадженні, так як знає місце проживання останніх. Відповідно, вказані запобіжні заходи за своєю тяжкість не зможуть запобігти вищеперерахованим ризикам.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 вимоги клопотання не визнав, просив у його задоволенні відмовити, оскільки не доведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відсутні докази, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства, впливати на свідків та потерпілого. Підозрюваний має місце реєстрації та постійне місце проживання, неофіційно працює, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки проживає з батьками, характеризується позитивно. Вже проведений слідчий експеримент, вину його підозрюваний визнав, а тому, вважає, що у даному випадку може бути застосований більш м`який запобіжний захід, а саме - домашній арешт.

Заслухавши слідчого, прокурора, показання підозрюваного, захисника, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя, пришов до наступного висновку.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".

Відповідно до п. 5 Листа ВССУ, слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання).

Згідно ч.1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, і повинно містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

У випадку недотримання слідчим, прокурором вимог ст. 184 КПК слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;

7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);

8) наявність судимостей у підозрюваного,

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За вимогами ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Положенням ч. 5, ч. 6 ст. 194 КПК України визначено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 187 КК України - позбавлення волі на строк від семи до десяти років, із конфіскацією майна, відсутність об`єктивних даних щодо переховування підозрюваного від слідства, також в поданні слідчого відсутні будь-які докази про наявність зазначених ризиків і про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Не доведені такі ризики і прокурором у судовому засіданні.

Оскільки, в порушення п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчим та прокурором не було надано слідчому судді об`єктивних доказів про наявність достатніх підстав вважати, що відносно ОСОБА_6 існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні, оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а саме: домашній арешт цілодобово із покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київської області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000332 від 09.02.2020 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Данилівка, Васильківського району, Київської області, громадянина України, українця, що має середню освіту, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово на строк 60 діб, тобтодо 08 квітня 2020 року, включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Данилівка, Васильківського р-ну, Київської обл., громадянина України, українця, що має середню освіту, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- не залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово;

- з`являтися на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановлений ними час;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу внутрішніх справ за місцем фактичного проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1