Провадження №1-кп/523/729/20
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

10.06.2020 року

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,
законних представників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі обвинувальні акти в матеріалах кримінальних проваджень №№ 0001309, 0000327 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Одеської області, громадянки України, із неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
-19.02.2020 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 104, 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік (вирок набрав законної сили 20.03.2020 року),

по звинуваченню у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В ході судового розгляду було встановлено, що 10.09.2019 в період часу з 12.00 години до 14.30 годин, ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні роздягальні КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня», яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 3, маючи прямий протиправний умисел та переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного заволодіння чужим майном, підійшла до металевих шаф із особистими речами співробітників лікарні. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 шляхом злому замку шафи №1, яка перебувала у тимчасовому користуванні ОСОБА_9 , проникла своєю рукою до неї, звідки таємно викрала гаманець, який матеріальної цінності для потерпілого не становить, із грошовими коштами в розмірі 500 гривень, та банківськими картками «Восток» та «ПУМБ», які належать потерпілому ОСОБА_9 , чим завдала останньому матеріальних збитків на суму 500 гривень 00 копійок.
Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, тим самим шляхом проникла до іншої металевої шафи під №6, яка перебувала у тимчасовому користуванні ОСОБА_10 , маючи прямий протиправний умисел та переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного заволодіння чужим майном, таємно викрала гаманець в якому знаходились грошові кошти в сумі 1200 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_10 .
Далі, ОСОБА_11 разом із викраденим майном залишила місце скоєння кримінального правопорушення розпорядившись ним на власний розсуд.
Тим самим, своїми діями ОСОБА_8 завдала матеріального збитку потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 500 гривень, а також потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 1200 гривень.
Крім того, 09 березня 2020 року неповнолітня ОСОБА_8 , з метою викрадення чужого майна прибула до магазину техніки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де визначила об`єктом свого злочинного посягання товар, що знаходився на торгівельних полицях вказаного магазину техніки.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, неповнолітня ОСОБА_8 , 09 березня 2020 року о 12 годині 20 хвилин, перебуваючи в торгівельному залі зазначеного магазину, переконавшись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, та не може завадити їх реалізації, підійшла до прилавку, де таємно викрала майно, яке належить ФОП ОСОБА_12 , а саме: мобільний телефон марки «Ірhone 10» в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_1 , вартістю 13 916 гривень.
Після чого, неповнолітня ОСОБА_8 , вийшла з приміщення магазину техніки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », не розрахувавшись за вищевказаний товар. Викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.
Обвинувачена ОСОБА_8 винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України визнала повністю, та пояснила суду наступне:

-Щодо епізоду, який стався 10.09.2019 року пояснила суду, що з двох шаф, вона зайшла до роздягальні забрати свою куртку та викрала там два гаманця, у яких були гроші та картки. Гаманці вона викинула, а гроші витратила на власний розсуд.

-Щодо епізоду, який стався 09.03.2020 року пояснила суду, що вона прийшла на радіоринок, зайшла до магазину, щоб купити собі чохол. Попросивши продавця показати їй «Айфон 10», взяла його до рук та пішла. Після чого продала телефон на базарі за 7000 грн. або 8000 грн. Має кошти на відшкодування завданої нею шкоди та готова її відшкодувати, відповідно до рішення суду.

В скоєних кримінальних правопорушеннях щиро кається, шкодує про скоєне.

Отримавши пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії ОСОБА_8 , суд кваліфікує, за ч. 2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною другою ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , передбачені ст. 66 КК України є: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, повне визнання винуватості.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд вважає, що заявлені позовні вимоги представника потерпілого в частині матеріальної шкоди підлягають задоволенню, а саме суд стягує з ОСОБА_8 , в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди на користь ФОП ОСОБА_12 , суму 13 916 (тринадцять тисяч дев`ятсот шістнадцять) гривень, оскільки розмір завданої майнової шкоди, підтверджуються доказами які є в справі, та наведені судом у вироку.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

З врахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року зі змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року, те, що ОСОБА_8 , скоїла злочині передбачені ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості та тяжких; обставини вчиненого злочину, характер і розмір завданих збитків, суспільну небезпеку скоєного злочину, обставини справи та наслідки.

Так, суд враховує всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченої, те що вона притягалась до кримінальної відповідальності, однак вирок Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року на момент вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення не набрав законної сили. Крім того, обвинувачена на обліку у лікарів психіатра, нарколога, психоневролога не перебуває, проте має негативну характеристику з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якої перебуває на обліку Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, як «Дитина правопорушник».

Відповідно до висновку ФДУ «Центр пробації» в Одеській області ризик вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 нових кримінальних правопорушень середній. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо лише за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосуванням соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільне покладання на правопорушника обов`язків: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що згідно вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 , а також попередження вчинення нею нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченої, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, обрати відносно ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов заявлений у провадженні підлягає повному задоволенню.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України та призначити наступне покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Цивільний позов, пред`явлений представником потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити повністю.
Стягнути з засудженої ОСОБА_8 на користь ФОП ОСОБА_12 , суму 13 916 (тринадцять тисяч дев`ятсот шістнадцять) гривень на відшкодування завданої матеріальної шкоди.
Речові докази, а саме диски з відеозаписами - зберігати в матеріалах кримінальних проваджень №№ 0001309, 0000327.
До набрання вироком законної сили обрати відносно засудженої ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Після набрання вироком законної сили обрати відносно засудженої ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Після вступу вироку у закону силу, виконання вироку доручити Суворовському ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року, - виконувати окремо.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою у цей же строк, з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1