Справа № 638/9772/19
Провадження № 1-кп/638/738/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.06.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0002277 від 12 червня 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, із середньою освітою, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , мешкав за адресою АДРЕСА_2 , тимчасово не працюючого, інваліда 2 групи, одруженого, має двох неповнолітніх дітей, волонтера, раніше не судимого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, -
встановив:
29 травня 2019 року близько 12.00 години ОСОБА_4 , перебуваючи на ділянці місцевості поблизу будівлі АДРЕСА_3 , де між останнім та ОСОБА_5 на ґрунті особистої неприязні виник конфлікт. У ході розвитку конфлікту, потерпіла впустила ОСОБА_4 до приміщення кіоску із продажу води по АДРЕСА_3 та намагалась не допустити його до подальшого розвитку. Після продовження конфлікту у приміщенні кіоску потерпіла залишивши на полиці кіоску свою сумку із грошовими коштами у сумі 600 ( шістсот) гривень- покинула приміщення кіоску. У цей час у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілого. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , керуючись раптово виниклим прямим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна та подальшого обернення його на власну користь, несподівано для потерпілої ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні кіоску, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 , взяв із полиці сумку із грошовими коштами в сумі 600 ( шістсот) гривень, що належать потерпілій ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 , покинув місце вчинення злочину, у подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна ( грабіж).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України. Розкаявся у скоєнні злочину, та пояснив, що він в той день він мав конфлікт із матір`ю, забрав у неї сумку, забрав гаманець, із гаманця забрав кошти, інше майно повернув матері. Кошти витратив на придбання наркотичних засобів. Просив суворо не карати, вказав, що зараз проходить реабілітацію та лікування, кошти повернув.
Потерпіла позовні вимоги не заявила.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна ( грабіж).

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 не працюючий, інвалід другої групи, отримує пенсію, одружений має двох неповнолітніх дітей. Мешкає у реабілітаційному центрі, проходить курс лікування та терапії від наркозалежності, до кримінальної відповідальності притягувався, не судимий. Відповідно до досудової доповіді від 09 квітня 2020 року має середню ймовірність вчинення повторного правопорушення.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин які обтяжують покарання суд не встановив.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Судові витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
Позовні вимоги не заявлялись.
Запобіжний захід не обирався.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому, потерпілій та прокурору негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1