УХВАЛА
іменем України
про призначення до судового розгляду
Справа № 142/1031/19

Провадження № 1-кп/126/213/2020

"23" січня 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Бершадь обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000188 від 28.11.2019 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 25.02.2008 Піщанським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, 06.10.2008 Піщанським районним судом Вінницької області переглянуто вирок від 25.02.2008 за ч.3 ст. 185 КК України і направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; 13.12.2009 Піщанським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі; 26.03.2012 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області звільнений умовно-достроково з невідбутою частиною покарання строком 6 місяців 25 днів; 28.11.2012 Піщанським районним судом Вінницької області за ст. 395 КК України до покарання у вигляді арешту, строком на 3 місяці, на підставі ст.ст. 71, 72, 81 КК України приєднано 1 рік 5 місяців позбавлення волі по вироку Піщанського районного суду Вінницької області від 25.02.2008, всього 1 рік 8 місяців позбавлення волі, 11.06.2014 Вінницьким районним судом Вінницької області звільнений на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію»; 11.04.2017 відносно ОСОБА_4 скеровано обвинувальний акт до Центрально-міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 407 КК України; 30.01.2019 відносно ОСОБА_4 скеровано обвинувальний акт до Центрально-міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 407 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
09.01.2020 у провадження судді надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000188 від 28.11.2019 року з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Ухвалою суду від 13.01.2020 року призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про призначення обвинувального акту до судового розгляду та продовження запобіжного заходу, обраного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти призначення справи до судового розгляду не заперечували, просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Потерпілий ОСОБА_6 надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Дане кримінальне провадження підсудне Бершадському районному суду Вінницької області відповідно до ст.ст. 32, 33 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п, 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду відсутні, а тому суд приходить до висновку про можливість призначення провадження за обвинувальним актом до судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 29.11.2019 року, застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стаття 177 КПК передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обирати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Водночас, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Зважаючи на викладене, суд все ж приходить до висновку, що обставини, на які посилався слідчий суддя при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Обставини особистого життя та соціальної адаптації у суспільстві свідчать про наявність певних ознак нестабільного характеру поведінки обвинуваченого у звичайному житті, що дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.

Оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи ризик втечі, зумовлений тяжкістю покарання за інкримінований йому злочин та обґрунтованість підозри, яка встановлена (та не спростована) при застосуванні запобіжного заходу, суд вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які суд вважає доведеними, виходячи з обставин вчинення злочину, інкримінованого обвинуваченому. Із зазначених підстав суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання особи під вартою.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , є недостатнім, оскільки він, обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, і заявлені при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики не зменшились, перебуваючи на волі обвинувачений, може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки та переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно даних, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , останній не працює, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, а також не має постійного законного джерела прибутку, крім того підозрюваний є неодноразово судимою особою, отже є реальні підстави вважати, що обвинувачений залишаючись на свободі, матиме змогу як переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, так і вчинити нове кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також може незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, що в свою чергу вказує на наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Тримання під вартою обвинуваченого як запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя та незаконного впливу на свідків.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне в клопотанні захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , - відмовити.

Захисником обвинуваченого заявлено клопотання про визначення розміру застави у разі продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд вважає, що доводи захисника щодо необхідності визначення розміру застави в разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не ґрунтуються на вимогах закону з наступних підстав.

Ст. 183 КПК України визначено, що в разі застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави. Вказаний припис закону говорить про те, що застава в даному випадку не є самостійним запобіжним заходом, а є альтернативою, якою має право скористатися особа при обраному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою. КПК України передбачено строк можливості внесення застави протягом строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, якою розмір застави визначено.

Крім того, суд звертає увагу, що Законом визначено те, що підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. (ст. 202 КПК України)

Згідно із приписами ст. 331 КПК України суд під час судового розгляду може прийняти рішення про зміну застосованого запобіжного заходу або продовжити його дію.

Враховуючи вказані приписи Закону судом розглядається питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, тобто питання продовження дії застосованого відносно нього запобіжного заходу утримання під вартою.

Згідно ч.1ст.314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Відповідно до ч.2 ст.314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Злочин, передбачений ч.2 ст. 289 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, тому щодо ОСОБА_4 повинна бути складена досудова доповідь.

Враховуючи вищенаведене, слід доручити Піщанському районному сектору Філії Державної установи "Центр пробації" Вінницької області скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Ставки, Піщанського району, Вінницької області, жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, не працюючому, не одруженому, раніше неодноразово судимому, продовжити на 60 днів до 22.03.2020 року, включно.

Призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на 12.02.2020 року о 15-00 хв.

Доручити Піщанському районному сектору Філії Державної установи "Центр пробації" Вінницької області скласти та подати до Бершадського районного суду в строк до 12.02.2020 року досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження та свідків згідно реєстру.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження заходу забезпечення кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою до Вінницького апеляційного суду на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року справа № 4-р/2019. В решті, ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Суддя ОСОБА_1