Житомирський апеляційний суд
Справа №290/33/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 та представника потерпілих - адвоката ОСОБА_11 , -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 та представника потерпілих ОСОБА_11 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 10.09.2019 у кримінальному провадженні № 0000376 за ч. 1 ст. 115 КК України щодо ОСОБА_8 (далі ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -
в с т а н о в и в:

Цим вироком обвинувачену ОСОБА_12 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено цій особі покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Початок строку відбуття покарання вирішено рахувати з часу приведення вироку до виконання.
До набрання вироком законної сили обрано щодо ОСОБА_12 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання по АДРЕСА_1 у період доби з 21 години до 6 години наступної доби без використання електронних засобів контролю, зобов`язано ОСОБА_12 за кожною офіційною вимогою з`являтись до суду.
Вирішено стягнути з ОСОБА_12 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 22669 грн. 21 коп.
Вирішено знищити речові докази: чоловічу клітчасту сорочку , сковорідку, виріз полового покриття (лінолеуму), виріз зі шпалер, змиви речовини бурого кольору, одяг ОСОБА_13 : джинси синього кольору, чоловічу сорочку сірого кольору, змиви з рук, зрізи нігтьових пластин трупа ОСОБА_13 , два кухонні ножі , кухонну губку з слідами бурого кольору, жіночу блузку з слідами бурого кольору, зразки букального епітелію ОСОБА_8 , змиви з рук ОСОБА_8 , зрізи нігтьових пластин ОСОБА_8 , - які зберігаються у кімнати зберігання речових доказів Романівського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.
Згідно вироку, близько 01 год. 30 хв. 13.10.2018 у кухні житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_12 та її колишнім співмешканцем ОСОБА_13 (далі ОСОБА_14 ), які перебували в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин виникла суперечка, під час якої ОСОБА_12 , будучи обуреною поведінкою ОСОБА_14 , вирішила умисно вбити останнього. Близько 02 год. 13.10.2018, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_14 , ОСОБА_12 взяла зі столу в ліву руку побутовий ніж, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи в положенні стоячи, обличчям до ОСОБА_14 , умисно, зі значною силою нанесла один удар ножем в область розташування життєво-важливого органу (серця) в ділянку лівого грудино-ключичного з`єднання Лавренюку та вбила його, шляхом заподіяння проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням серцевої сумки, верхньої полої вени, що супроводжувалось масивною внутрішньою та зовнішньою кровотечою, що призвело до гострої крововтрати та смерті ОСОБА_14 .
В апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_15 просить скасувати вирок та закрити провадження по справі за відсутністю складу злочину в діях обвинуваченої ОСОБА_12 . Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильність оцінки судом першої інстанції показань обвинуваченої про обставини конфлікту з ОСОБА_14 , який завдавав їй ударів по голові, під час якого вона могла необережно поранити ОСОБА_14 ; а також висновків судово-медичних експертиз про виявлення у ОСОБА_12 та ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, які могли виникнути в термін та за обставин, на які вказувала обвинувачена під час проведення слідчого експерименту за її участі;

- обвинувачена ОСОБА_12 просить скасувати вирок та закрити провадження по справі за недоведеності її винності у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_14 . Твердить про незаконність та необґрунтованість вироку, неповне та належне з`ясування органом досудового розслідування та судом обставин справи. Вказує, що суд не дав належної оцінки її показанням про нанесення потерпілим ОСОБА_14 їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона необережно заподіяла ножем смертельне поранення нападнику ОСОБА_14 ;

- представник потерпілих адвокат ОСОБА_11 просить змінити вирок в частині призначення покарання та призначити обвинуваченій більш суворе покарання. Твердить про несправедливість покарання ОСОБА_12 внаслідок м`якості, неповне врахування судом думки потерпілих, які наполягали на призначенні обвинуваченій суворого покарання, та даних про особу ОСОБА_12 , яка не розкаялася та не визнала своєї вини у вчиненні злочину.

Заслухавши пояснення обвинуваченої ОСОБА_12 та доводи захисника ОСОБА_9 в підтримання своїх апеляційних скарг та в заперечення апеляційної скарги представника потерпілих, доводи представника потерпілих ОСОБА_11 в підтримання своєї скарги та в заперечення інших апеляційних скарг, міркування прокурора в заперечення всіх апеляційних скарг, перевіривши справу з безпосереднім дослідженням доказів, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до правової позиції, що міститься в Постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 01.10.2015 у справі № 5-134кс/15, за нормативним визначенням умисне вбивство (стаття 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Згідно із частиною першою статті 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36 КК).

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Згідно положень ст. ст. 409, 411 КПК України, одними з підстав скасування або зміни вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
З матеріалів справи видно, що висновки суду про доведеність умислу обвинуваченої на позбавлення життя ОСОБА_14 шляхом нанесення йому одного удару лезом побутового ножа зі значною силою прикладання в область розташування життєво важливого органу (серця) в ділянку лівого грудино-ключичного з`єднання та заподіяння проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням серцевої сумки, верхньої полої вени, що супроводжувалось масивною внутрішньою та зовнішньою кровотечою, що призвело до гострої крововтрати та смерті ОСОБА_14 , - є обґрунтованими, оскільки підтверджуються повно дослідженими у судовому засіданні та наведеними у вироку доказами.

Зокрема, висновками судово-медичних експертиз про настання смерті ОСОБА_14 13.10.2018 в період часу з 01 до 02 год. внаслідок проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням серцевої сумки, верхньої полої вени, що супроводжувалось масивною внутрішньою та зовнішньою кровотечею та призвело до гострої крововтрати, що могло бути заподіяно за вказаних ОСОБА_12 в ході слідчого експерименту обставин від дії одностороннє гострого колюче-ріжучого предмету типу ножа, з довжиною ранового каналу 7 см.; з механізмом заподіяння: справа на ліво, з переду назад, зверху в низ під кутом біля 60 градусів, в момент отримання тілесних ушкоджень постраждалий і підозрювала знаходились у вертикальному положенні і могли бути повернуті один до одного обличчям; при судово-токсилогічній експертизі крові від трупа ОСОБА_13 виявлено етиловий спирт в концентрації 3,13 проміле, що відноситься до сильного ступеню алкогольного сп`яніння.
Згідно даних протоколів огляду місця події та висновків судово-медичної експертизи речових доказів, 13.10.2018 на узбіччі дороги по АДРЕСА_1 поблизу домогосподарства обвинуваченої було виявлено труп ОСОБА_14 з видимими тілесними ушкодженнями в положенні лежачи на спині; сліди волочіння трупа від порогу будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_12 ; сліди волочіння та залишки ґрунту на одязі трупа в області спини; виявлені сліди крові, що могла походити від ОСОБА_14 , на лінолеумовому покритті сходової площадки будинку обвинуваченої, плями бурого кольору на шпалерах, підлозі та столі у кухні будинку обвинуваченої (що підтверджує факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 у цьому приміщенні).
Під час обшуку у домогосподарстві ОСОБА_12 , було вилучено кухонний ніж можливе знаряддя вбивства, кухонну губку зі слідами бурого кольору та жіночої блузки зі слідами бурого кольору.
Відповідно до висновків судової молекулярно-генетичної експертизи, встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_12 та зразка крові ОСОБА_14 ; на клинку ножа, вилученого у домоволодінні обвинуваченої виявлено кров людини та встановлено її генетичні ознаки, які є змішаними, містять генетичні ознаки більше ніж двох осіб та придатні для ідентифікації тільки за домінуючим ДНК- профілем, який збігається з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_14 та не збігається з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_12 ; у піднігтьовому вмісті правої руки ОСОБА_14 виявлено клітини з ядрами без домішків крові, кров та клітини з ядрами, які містять генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_12 та генетичні ознаки зразка крові самого ОСОБА_14 ;
Згідно висновку судової медико-криміналістичної експертизи, не виключається можливість утворення колото-різаної рани, виявленої на трупі ОСОБА_14 , що розташовується по нижньому краю лівої ключиці в ділянці лівого грудино-ключичного з`єднання, від дії клинка вищевказаного ножа.
Згідно висновку медичного огляду № 729 від 13.10.2018, 07 год. 30 хв. у цей день ОСОБА_12 перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до висновків судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_12 в період часу, до якого відносяться інкриміновані їй протиправні вчинки, будь-якими психічними захворюваннями або слабоумством не страждала та в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності (алкогольному психозі, реактивному стані, патологічному сп`янінні, патологічному афекті), який би позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, - не перебувала; знаходилась в стані простого алкогольного сп`яніння, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані їй протиправні вчинки, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час; по своєму психічному стану не потребує в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру.
З врахуванням сукупності вищевказаних доказів, у справі доведено, що ОСОБА_12 лезом ножа з достатньою силою прикладання нанесла один удар у ліву половину грудної клітки ОСОБА_14 справа - наліво, спереду-назад та зверху-вниз під кутом біля 60 градусів, спричинивши потерпілому тяжке тілесне у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням серцевої сумки, верхньої полої вени, що супроводжувалось масивною внутрішньою та зовнішньою кровотечею та призвело до гострої крововтрати та смерті ОСОБА_14 .

Сліди волочіння трупа ОСОБА_14 виявлені від порогу будинку обвинуваченої до місця знайдення трупа можуть свідчити про намір обвинуваченої приховати факт позбавлення нею життя ОСОБА_14 .

З огляду на ці обставини суд першої інстанції обґрунтовано відкинув як недостовірні показання обвинуваченої про те, що вона не мала умислу на позбавлення життя ОСОБА_14 та діяла необережно, а також версію сторони захисту про настання смерті ОСОБА_14 внаслідок казусу, - необережного заподіяння обвинуваченою ножового поранення потерпілому.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність умислу ОСОБА_12 на заподіяння смерті ОСОБА_14 .

Разом з тим, в істотне порушення вимог ст. ст. 370, 374 КПК України, суд першої інстанції помилково не дав належної оцінки показанням обвинуваченої під час проведення слідчого експерименту від 13.10.2018 та висновку судово-медичної експертизи від 28.12.2018 про виявлення у ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я у вигляді синця потиличної ділянки голови та синця правої кисті, які могли утворитись від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо від ударів рукою, ногою чи іншим предметом, давністю можливо 13.10.2018.
За змістом показань ОСОБА_12 на досудовому розслідуванні під час проведення слідчого експерименту та у судових засіданнях, вона заподіяла смертельне ножове поранення своєму бувшому співмешканцю ОСОБА_14 , який безперешкодно прийшов у кухню її домоволодіння, з метою захисту від нападу на неї останнього, який, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, наносив їй сильні удари руками по голові та схопив її рукою за праву руку, в якій вона тримала сковорідку.

Факт фізичного нападу потерпілим ОСОБА_14 на ОСОБА_12 безпосередньо перед подією інкримінуємого їй злочину підтверджується висновками судово-медичної експертизи про виявлення у ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я у вигляді синця потиличної ділянки голови та синця правої кисті, які могли утворитись за вказаних обвинуваченою обставин.
Цей факт не спростований у даній справі будь-якими іншими достовірними доказами, оскільки у справі відсутні будь-які свідки-очевидці події злочину та підтверджується сукупністю вказаних у вироку доказів.

Свідок ОСОБА_16 (неповнолітня дочка обвинуваченої), яка перебувала в іншому приміщенні домоволодіння обвинуваченої на час події, підтверджує факт суперечки між обвинуваченою та потерпілим у приміщенні кухні.

Приведені дані свідчать, що ОСОБА_12 в момент застосування ножа перебувалаа у стані необхідної оборони, оскільки діяла з метою захисту своїх прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого ОСОБА_14 , з мотиву негайного відвернення та припинення вказаного суспільно-небезпечного посягання. Про це свідчить поведінка нападника, зокрема спрямованість його умислу на спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, інтенсивність і характер його дій по заподіянню обвинуваченій легких тілесних ушкоджень, що давали ОСОБА_12 , яка захищалася, підстави сприймати загрозу як реальну. При цьому обвинувачена перевищила межі необхідної оборони, оскільки в момент нападу на неї ОСОБА_14 умисно заподіяла потерпілому наведену у вироку тяжку шкоду, яка явно не відповідає небезпечності посягання та обстановці захисту.

Сукупністю вищевказаних достовірних доказів у даній справі поза розумним сумнівом доведено винність обвинуваченої у вчиненні за вказаних у вироку обставин умисного вбивства ОСОБА_14 , вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони, - з метою захисту від суспільно-небезпечного посягання на неї ОСОБА_14 , який близько 1 год. 30 хв. 13.10.2018 року у кухні будинку обвинуваченої під час сварки ударами рук заподіяв їй легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я у вигляді синця потиличної ділянки голови та синця правої кисті.

Вказані дії підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст. 118 КК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що обвинувачена ОСОБА_12 при завданні удару з достатньою силою прикладання лезом ножа в область розташування серця ОСОБА_14 , мала умисел на вбивство потерпілого та перевищила межі необхідної оборони, а тому її дії необхідно перекваліфікувати з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України з призначенням покарання в межах санкції вказаної статті.

Тому при кваліфікації дій обвинуваченої стороною обвинувачення та судом було неправильно застосовано кримінальний закон. Доводи апеляційних скарг сторони захисту є частково обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілих про явну несправедливість призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, є необґрунтованими.

При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_8 , колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ст. 118 КК України, особу винної, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність обставин, що пом`якшують покарання; обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, міркування потерпілих про призначення суворого покарання, та призначає покарання у межах санкції ст. 118 КК України у виді позбавлення волі, яке є достатнім для виправлення особи обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

Апеляційний суд визнає також обґрунтованим рішення суду першої інстанції про вжиття заходів щодо влаштування двох неповнолітніх дітей обвинуваченої, у зв`язку з необхідністю відбування нею реального покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 задовольнити частково, апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 10.09.2019 щодо ОСОБА_8 змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК України.
Визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні злочину, передбаченому ст. 118 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вказаний вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з 04.02.2020.
Судді: