Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/105/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2020 року, якою стосовно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлове, Новоархангельського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не депутат, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з не задовільним станом здоров`я, з інвалідністю 3-ї групи загального захворювання, військовозобов`язаного, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 2 місяці, тобто до 27 квітня 2020 року включно, заборонивши тому залишати місце свого постійного проживання розташованого АДРЕСА_1 , в період доби з 18 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2020 року, задоволено частково слідчого СВ Голованівського ВП ГУНП України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_8 .
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що підставою застосування щодо ОСОБА_8 саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а також наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Також, слідчий суддя зазначив, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, не забезпечить дієвості цього кримінального провадження та буде недостатнім для запобігання ризикам наведених в клопотанні.
Таким чином слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на інших підозрюваних, та свідків з метою зміни показів останніми відносно нього, оскільки ураховуючи особливості вчинення кримінального правопорушення та значення показань таких осіб, може здійснювати на них той чи інший вплив, а також переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби із покладанням на нього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки він є особою з інвалідністю 3-ї групи загального захворювання йому потрібно періодично звертатись за допомогою до лікувального закладу, а тому у випадку застосування до нього цілодобового домашнього арешту, дана умова запобіжного заходу може поставити під загрозу його подальший стан здоров`я.
Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу обравши йому більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що до нього, як до підозрюваного, цілком можливим було б застосувати особисте зобов`язання, не порушуючи норми КПК України, а домашній арешт є занадто суворим запобіжним заходом.

На думку апелянта, слідчим суддею не взято до уваги те, що злочин не пов`язаний проти життя та здоров`я, він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні дружину та сина , земельні ділянки, які перебувають у його власності та користуванні та, які він обробляє, є єдиним джерелом доходу його сім`ї.

Водночас, жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. А йому немає сенсу переховуватись від органів слідства оскільки розуміє, що при переховуванні сам собі нанесе шкоду, що може в подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі.

Також, ОСОБА_8 зазначає, що підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу є наявність реальних ризиків вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню досудового розслідування, але в жодному випадку не припущення слідчого.

Проте, до клопотання слідчого не додано жодного доказу, який би підтверджував наявність реальних ризиків вчинення ним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню досудового розслідування, все лише зводиться до слова «може».

Крім того, звертає увагу те, що слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали, всупереч норм ст. 309 КПК України зазначив, що ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, що є порушенням процесуальних норм.

Таким чином, ухвала слідчого судді є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Крім того, в ухвалі суду присутнє істотне порушення КПК України та норм європейського права у зв`язку з необґрунтованим застосуванням відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в період доби з 18 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.

Підозрюваний ОСОБА_9 вважає, що оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до нього, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Тобто, фактичною підставою застосування запобіжних заходів є наявність системи належних та допустимих доказів, які вказують: по перше, на вчинення особою злочину та дають підстави для обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування запобіжних заходів, по друге докази наявності ризиків, які дають підстави вважати слідчому судді, що підозрюваний може їх зробити, по третє, доведеність під час обрання конкретного запобіжного заходу того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам.

Також, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, є зокрема невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідком розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Вказаних вимог закону слідчий суддя під час застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді домашнього арешту не дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у певний період часу ОСОБА_8 , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: на можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків.

Водночас розглядаючи можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання слідчий суддя зазначив, що даний запобіжний захід є найбільш м`яким, адже він вчинив середньої тяжкості кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Проте, на думку колегії суддів такий висновок слідчого судді не відповідає вищенаведеним вимогам закону та не ґрунтується на матеріалах клопотання, оскільки стороною обвинувачення, як в суді першої інстанції, так і на час апеляційного перегляду в судовому засіданні не доведено доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та те, що жоден із більш м`яких, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та, що обставини, зазначені у ст. 178 КПК України, виправдовують застосування домашнього арешту до підозрюваного.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, щоб переконати суд у необхідності застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть і у певний період часу.

Крім того, слідчим суддею будо залишено поза увагою положення ст. 178 КПК України, тобто обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Колегією суддів встановлено, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, підтверджується письмовими доказами додані до клопотання, а саме: витягом з ЄРДР №0000073 від 25.02.20 року; протоколом огляду місця події від 25.02.2020 року; протоколом допиту свідків; протоколом затримання ОСОБА_8 ; відеозаписами з камер відео спостереження «Бодікамер»; повідомленням ОСОБА_8 про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України;

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Також колегією суддів встановлені ризики передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків.

Разом з цим колегія відповідно до ст. 178 КПК України враховує: вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання ОСОБА_8 , а також інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення, зокрема, що він має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, являється інвалідом загального захворювання ІІІ групи, займається веденням особистого селянського господарства.

Водночас встановлені колегією суддів ризики, мають мінімізований ступінь його здійснення, з урахуванням того, що сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб. Доказів щодо неможливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки немає.

Згідно установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). А наявність лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, без наявності достатніх доказів щодо неможливості застосування біль м`якого запобіжного заходу, хоча і є визначеними елементами при обранні запобіжного заходу, однак не можуть бути самостійною і достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.(«Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Таким чином, колегія суддів з урахуванням установлених обставин, а також тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється, які хоча і відноситься до категорії середньої тяжкості, проте з урахуванням даних про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, не має кримінального минулого, має ІІІ групу інвалідності, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, а саме один епізод злочинної діяльності, у зв`язку з чим вважає, що на даному етапі досудового розслідування достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки підозрюваного буде запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказані обставини узгоджуються з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, в якій зазначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Враховуючи викладене, оскільки у клопотанні слідчого та прокурором під час розгляду слідчим суддею на момент розгляду клопотання, а також в суді апеляційної інстанції не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт застосований до ОСОБА_11 не зможе запобігти встановленим ризикам.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки такий запобіжний захід у повній мірі відповідає вказаним вище нормам закону і фактичним обставинам справи.

Керуючись ч. 2 ст. 376, 177, 179, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2020 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 2 місяці, - скасувати.
Клопотання слідчого СВ Голованівського ВП ГУНП України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати ОСОБА_8 прибувати до органів досудового розслідування та суду за першим викликом; не відлучатися з населеного пункту за місцем реєстрації та постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи; утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_8 покласти на слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_10 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4