Справа № 603/735/19
Провадження № 1-кп/603/36/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2020 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар судового засідання : ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000156, внесеного 19 листопада 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великі Бірки, Тернопільського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 та ч.1 ст.126 КК України,-

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_5

представника потерпілого: ОСОБА_6 ,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2019 року близько 22 год. 00 хв. у обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував по АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, спрямований на незаконне проникнення до житла. Діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та усвідомлюючи його суспільно-небезпечні наслідки, які полягають в порушенні конституційного права громадянина на недоторканість житла та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 підійшов до дверей, які ведуть до будинку по АДРЕСА_2 , законним володільцем якого є потерпілий ОСОБА_5 , та внаслідок застосування ОСОБА_3 фізичної сили, відчинив вхідні двері. Подолавши фізичний опір потерпілого ОСОБА_5 , який перебував у будинку, отримав можливість проникнути до будинку, всупереч волі законного володільця та без його на те дозволу, за відсутності визначених законом підстав та розуміючи, що своїми діями порушує недоторканість житла останнього, обвинувачений ОСОБА_3 умисно проник у середину приміщення вищевказаного житлового будинку.

Окрім цього, 19 листопада 2019 року близько 22 год. 10 хв. знаходячись у коридорі житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , законним володільцем якого є потерпілий ОСОБА_5 , між потерпілим з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 , з іншого боку, виникла словесна суперечка, під час якої у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний намір направлений на завдання потерпілому ОСОБА_5 удару.

Реалізуючи свій злочинний намір, 19 листопада 2019 року близько 22 год. 15 хв. обвинувачений ОСОБА_3 знаходячись у коридорі житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар долонею правої руки в голову із лівої сторони, внаслідок якого останній відчув фізичну біль, проте будь-яких тілесних ушкоджень не отримав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.126 та ч.1 ст.162 КК України визнав повністю, та суду пояснив, що 19 листопада 2019 року, близько 22 год. 00 хв., він підійшов до житлового будинку ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , після чого зайшов у коридор вказаного будинку та попросив потерпілого ОСОБА_5 , щоб він покликав свого брата ОСОБА_7 , на що потерпілий відповів, що його брат спить і кликати він його не буде. Після цього потерпілий почав штовхати обвинуваченого, у зв`язку з чим між ними виникла суперечка, під час якої обвинувачений вдарив своєю правою рукою потерпілого по обличчі. Через деякий час, в коридор вийшов брат потерпілого - ОСОБА_7 , після чого потерпілий ОСОБА_5 пішов на кухню, а обвинувачений та брат потерпілого пішли до міста.

Окрім, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч.1 ст.126 КК України його вина доводиться наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ввечері, 19 листопада 2019 року він розпалював котел та почув, що хтось стукає у вхідні двері його житлового будинку, у зв`язку з чим він вийшов з будинку та побачив обвинуваченого ОСОБА_3 , який запитав у нього де його брат ОСОБА_7 , на що потерпілий відповів, що брат спить. Після цього обвинувачений почав настоювати на тому, щоб потерпілий покликав брата, на що потерпілий відповів, що брата немає та хотів закрити двері, однак не зміг, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вперся своєю ногою у двері, не давши таким чином змоги потерпілому закрити двері будинку. У зв`язку з наведеним, між ними виник словесний конфлікт, який почув брат потерпілого, який підійшов до ОСОБА_5 , та запитав що сталось. Після того, як обвинувачений ОСОБА_3 побачив брата потерпілого, він в супереч волі потерпілого зайшов у житловий будинок та наніс потерпілому один удар рукою в обличчя. Через деякий час, обвинувачений ОСОБА_3 мав намір нанести потерпілому ще один удар ліктем, однак йому не дав цього зробити брат потерпілого.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 19 листопада 2019 року біля 22:00 год. він прийшов з роботи у стані алкогольного сп`яніння та ліг спати. В цей час, його брат ОСОБА_5 пішов розпалювати котел. Через деякий час свідок почув крики. Вийшовши з кімнати у коридор свідок побачив, що обвинувачений ОСОБА_3 , наніс потерпілому один удар рукою в ліву сторону обличчя. Після цього, потерпілий ОСОБА_5 пішов у кухню, оскільки йому стало погано та його почала боліти голова, а свідок разом із обвинуваченим пішли у місто. При цьому, перебуваючи на кухні, обвинувачений ОСОБА_3 мав намір нанести потерпілому ще один удар ліктем, однак свідок перешкодив йому це зробити. На наступний день потерпілий ОСОБА_5 неодноразово скаржився на головні болі, після чого поїхав у лікарню.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч.1 ст.162 КК України, доводиться також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 29 листопада 2019 року з таблицею ілюстрацій до нього, за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно яких обвинувачений ОСОБА_3 відтворив механізм нанесення ударів потерпілому ОСОБА_5 ;
- копією будинкової книги №1164, для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_3 , з якої вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 прописаний за адресою: АДРЕСА_2 з 26 квітня 2017 року.
Таким чином, оцінюючи в сукупності докази, здобуті в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 126 та ч.1 ст.162 КК України доведена повністю, та його дії органом досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, та за ч.1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до житла.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який є не судимим, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, мотиви злочину, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій статей обвинувачення, а саме: за ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

Також, представником потерпілого ОСОБА_6 в ході розгляду даного кримінального провадження, було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якому представник потерпілого просить стягнути обвинуваченого ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_5 2258,00 грн. завданої потерпілому майнової шкоди (витрати на лікування), 30 000 грн. моральної шкоди та 4014 грн. витрат на правову допомогу.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 цивільний позов підтримали, простять його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав частково, на суму 1000 грн.

Вирішуючи заявлений представником потерпілого ОСОБА_6 цивільний позов, суд враховує наступне.
В обґрунтування своїх позовних вимог представник потерпілого посилається на те, внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 та ч.1 ст.162 КК України, потерпілий був вимушений понести матеріальних витрат на проведення діагностики стану здоров`я, курс лікування та придбання лікарських препаратів. На підтвердження зазначених доводів, потерпілий ОСОБА_5 надав суду копію товарного чека №51/11 від 20.11.2019 року на суму 600 грн., копію чека №23911 від 25.11.2019 року на суму 45,80 грн.; копії чеків: від 28.11.2019 року на суму 179,60 грн.; від 25.11.2019 року на суму 713,80 грн.; від 27.11.2019 року на суму 719 грн.; копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 від 02.12.2019 року, згідно якої ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Монастириського РТМО в період з 25.11.2019 року по 02.12.2019 року.
При цьому, суд зазначає, що вищевказаними доказами не підтверджується наявність причинно-наслідкового зв`язку між вчиненими обвинуваченим злочинами і понесеними потерпілим витратами на лікування, оскільки судом встановлено, що дані витрати понесені внаслідок отриманої потерпілим травми голови, яка мала місце 22.12.2015 року, тобто вони направлені на відновлення стану здоров`я внаслідок вказаної травми голови та перенесених потерпілим операцій, а не внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 .
Вказані обставини підтвердила також допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка працює в Монастириській центральній районній лікарні, та яка пояснила, що є лікуючим лікарем потерпілого ОСОБА_5 . Свідок вказала, що 25.11.2019 року потерпілий звернувся до неї із скаргами на виражені головні болі, головокружіння, підвищення артеріального тиску. При цьому, вказані скарги від ОСОБА_5 виникають досить часто, в середньому двічі на рік, у зв`язку з чим він лікується в стаціонарному відділенні. Вказані скарги виникають після перенесеного крововиливу та операції, які мали місце у 2015 році. При цьому, на думку свідка, причинно-наслідковий зв`язок між нанесенням потерпілому удару долонею в голову та лікуванням, яке проходить потерпілий - немає. Внаслідок вказаного удару у потерпілого міг піднятися артеріальний тиск, після чого у нього виникли головні болі, які у потерпілого також можуть виникнути в залежності від різних факторів, наприклад зміни погодних умов.

Крім того, наведені обставини підтверджують наявні в матеріалах справи: висновок спіральної томографії головного мозку від 22.12.2015 року; виписка з медичної карти стаціонарного хворого №10451 від 08.01.2016 року; виписка із медичної карти стаціонарного хворого 02/00113 від 12.01.2016 року; виписка із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_5 від 18.01.2016 року; копія висновку транскриніального дуплексного сканування інтраніальних судин та екстраніальних відділів браціоцефальних судин (ТКДС) від 18.01.2016 року; виписка із амбулаторної карти хворого №2914 від 28.03.2016 року; виписка із медичної карти стаціонарного хворого №3402 від 11.11.2016 року; виписка із медичної карти стаціонарного хворого №550 від 15.02.2018 року; виписка із медичної карти амбулаторного хворого №3745/3 від 04.01.2019 року. Суд зазначає, що вказаними доказами не підтверджується факт понесення потерпілим ОСОБА_5 витрат на лікування, внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 які мали місце 19.11.2019 року, а лише підтверджується факт отримання травми голови 22.12.2015 року, внаслідок чого він регулярно проходить лікування та йому встановлено ІІІ групу інвалідності, про що також зазначено представником позивача у цивільному позові.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи наведені обставини справи, суд вважає, що заявлений представником потерпілого цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди до задоволення не підлягає.
Вирішуючи заявлений представником потерпілого ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Обгрунтовуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, потерпілий посилається на те, що в момент, коли обвинувачений ОСОБА_3 вдерся у його помешкання та наніс потерпілому ОСОБА_5 удар в область голови, він відчув різку біль, потемніння в очах, на якийсь момент, зрозумів, що втрачає свідомість. Внаслідок вказаних дій, у потерпілого виник страх за своє життя та здоров`я, що має тісний зв`язок з подіями на сході, які мали місце 22.12.2015 року, внаслідок яких він отримав травму голови, переніс декілька операцій та проходить постійне лікування. При встановленні обсягу заподіяних страждань та розміру заподіяної моральної шкоди, потерпілий просить врахувати, що йому пригадуються ті події які мали місце 22.12.2015 року, про які він почав забувати, швидко травмується, після травми голови, має поганий сон, зниження пам`яті, утруднену мову, оніміння в правих кінцівках, утруднення при написанні та рахуванні, а тому свої моральні страждання оцінює в сумі 30 000,00 гривень.

Вирішуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості і справедливості, а також враховує те, що потерпілим були перенесені моральні страждання та негативні наслідки, що настали у зв`язку із цим, порушення нормального та звичного способу життя, що створювало нервозність, змушувало докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, а тому, з урахуванням наведеного та глибини перенесених потерпілим страждань, суд вважає що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення на суму 5000 грн.
При цьому, суд зазначає, що заявлений представником потерпілого розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 30000 грн. є не співмірним з негативними наслідками, які поніс потерпілий, знаходиться за межами того рівня страждань, якого він зазнав у зв`язку з нанесенням йому удару та проникнення до житла, і на думку суду не знайшов свого обґрунтованого документального підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.
Щодо вимоги представника потерпілого про відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 120 КПК України встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
З матеріалів справи вбачається, що потерпілим ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати на правову допомогу адвоката ОСОБА_6 у розмірі 4014 грн., що підтверджується актом виконаних робіт у кримінальному провадженні від 20.12.2019 року.
Згідно з частиною першою ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Враховуючи наведене, цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 процесуальних витрат на правову допомогу в сумі 4014 грн. підлягає до задоволення.
Речові докази, процесуальні витрати, пов`язані із залученнями експерта, відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 та ч.1 ст.162 КК України і призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.;

-за ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) грн.;

В силу ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів остаточну міру покарання ОСОБА_3 призначити у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) грн.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 4014 (чотири тисячі чотирнадцять) грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1