Справа № 517/179/20
Провадження 1-кп/517/26/2020
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2020 року Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 при секретареві ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Парканівка Захарівського району Одеської області, молдована, гр. України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого різноробочим на підприємстві Тендгурман, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
14 січня 2020 року біля 03 години 40 хвилин у ОСОБА_3 , який знаходився за місцем свого мешкання в АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел спрямований на згвалтування ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення статевої свободи та недоторканості, ОСОБА_3 14 січня 2020 року о 04 годині 15 хвилин зайшов на територію домогосподарства ОСОБА_5 , розташованого в АДРЕСА_3 , де безперешкодно зайшов до кімнати житлового будинку і з використанням безпорадного стану ОСОБА_5 , яка являється інвалідом першої групи, де діючи з прямим умислом із застосуванням психологічного тиску, примусив останню вступити з ним в статеві зносини, тобто з вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_5 з використанням геніталій, без добровільної згоди останньої.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав в повному обсязі і показав суду, що 14 січня 2020 рокудійсно вступив в статеві зносини з ОСОБА_5 , без добровільної згоди останньої. У вчиненому щиро розкаявся і просив суд суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні суду показала, що 14 січня 2020 рокуОСОБА_3 дійсно вступив з нею в статеві зносини, без її добровільної згоди в присутності її матері, яка також є інвалідом. Просила його покарати у відповідності до чинного законодавства України.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що окрім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, його вина була повністю встановлена в ході судового розгляду наданими суду матеріалами, дослідженими письмовими і речовими доказами, які суд, керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
На підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, а також такими які в своїй сукупності між собою встановлюють провину обвинуваченого, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 і кваліфікує його дії як вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталії, без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування).
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно.
Відповідно до досудової доповіді виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, так як він не становить небезпеки для суспільства.
При призначенні виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, а обставиною, яка обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи з інвалідністю.
Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання по кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За викладених обставин та керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі.
В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_3 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів, слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 1 КК України і призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту звернення даного вироку до виконання.
Речові докази, приєднані до справи футболка, зелено-білого кольору; спортивні штани сірого кольору; труси чорного кольору; колготи чорного кольору; светр лимонного кольору; покривало зелено-салатового кольору, які запаковані до сейфпакету EXP 0426808 - знищити.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: