У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, у кримінальному провадженні № 0004305 від 18.11.2019 року.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8
підозрюваний ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Змінено підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, з забороною йому залишати житло за адресою АДРЕСА_1 з 19 год 00 хв. до 07 год 00 хв. наступного дня та покладено на нього обов`язки не відлучатися із м. Миколаєва без дозволу слідчого, утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, носити електронний засіб контролю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзіпрокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Вважає, ухвалу слідчого судді, якою змінено запобіжний захід підозрюваному незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Посилаючись на данні про особу підозрюваного, фактичні обставини кримінального правопорушення, та те що, потерпіла є онукою підозрюваного ОСОБА_6 вважає, що слідчий суддя безпідставно встановив зменшення ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 18.11.2019 року приблизно о 15:00 год., знаходячись за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_1 , вчинив до малолітньої ОСОБА_9 дії сексуального характеру.

19 листопада 2019 року о 00 год. 30 хв. ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2019 року, до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 січня 2020 року

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2020 року продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 35 днів до 17 лютого 2020 року.

Постановою керівника Миколаївської місцевої прокуратури №2 Миколаївської області ОСОБА_10 від 11.01.2020 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004305 продовжено до 18.02.2020 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2020 року продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 18 травня 2020 року.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного на 60 діб, з підстав того, що ризик, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, не зменшився та не відпав, а закінчити досудове розслідування до спливу дії попередньої ухвали суду не є можливим, оскільки необхідно виконати ряд слідчих дій, а тому потрібен додатковий строк.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого слідчий суддя врахував висновок судово-медичної експертизи від 06.12.2019 року №1139, наявність у підозрюваного постійного місця проживання та надання доказів офіційного працевлаштування та вважав що, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду зменшився, а обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, не стосуються безпосередньо підозрюваного і не залежать від тримання його під вартою, а тому не виправдовують подальше збереження виняткового запобіжного заходу.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3,5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Ухвала судді про продовження строку дії запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 177, 178, 181 КПК України.

Відмовляючи в продовженні строку тримання під вартою та змінюючи відносно ОСОБА_6 запобіжний захід, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого. Слідчим суддею обґрунтовано зазначено в ухвалі про те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, однак, прокурором не доведено, що тримання під вартою є саме тим запобіжним заходом, який на даному етапі може запобігти ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст. 177 КПК України і недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявному ризику.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді що існують підстави для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність у підозрюваного постійного місця проживання та надання доказів офіційного працевлаштування, що свідчить про існування стабільного джерела доходу, та те, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду зменшився.

Колегія суддів враховує, що обставини які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме складність кримінального провадження, існування необхідності отримання висновків призначених експертиз, а також відкриття матеріалів кримінального провадження, не стосуються безпосередньо підозрюваного і не залежать від тримання його під вартою, а тому не виправдовують подальше збереження виняткового запобіжного заходу. Зазначене свідчить про те, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що слідчий в клопотанні та прокурор при судовому розгляді довели обставини, передбачені п.1,2 ч.1 ст. 194 КПК, але не довели обставини, передбачені п.1 ч.3 ст. 199 КПК України, тому продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу є недоцільним.

Крім того колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю є достатньою гарантією для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному провадженні та запобіганню його незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні чи вчиненню іншого кримінального правопорушення, а також запобіганню спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення та були враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано наступний за суворістю запобіжний захід, який, на думку колегії суддів співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, і підстав вважати його занадто м`яким не має.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурораІнгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді