Справа № 336/4420/18
Провадження № 1-кп/333/169/20
УХВАЛА

06 травня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
обвинувачених: ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_9
ОСОБА_14 ,
ОСОБА_7 ОСОБА_15 ,
ОСОБА_8 ОСОБА_16 ,
ОСОБА_10 ОСОБА_17 ,
ОСОБА_12 ОСОБА_18 ,
ОСОБА_11 ОСОБА_19 ,
ОСОБА_13 ОСОБА_20 ,

перекладача ОСОБА_21 ,
розглянувши під час судового розгляду питання щодо доцільності продовження обвинуваченим запобіжних заходів у судовому засіданні у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В Комунарському районному суді м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

До суду 30.04.2020 року, враховуючи, що 11.05.2020 року спливає строк застосованих до обвинувачених запобіжних засобів, прокурор звернувся із письмовими клопотаннями щодо продовження запобіжних заходів: тримання під вартою - обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та домашнього арешту - обвинуваченому ОСОБА_13

06.05.2020 року прокурор підтримав свої клопотання відносно обвинувачених та зазначив, що при застосуванні відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжких злочинів у складі банди, тяжкість покарання, яке загрожує у випадку визнання судом їх винуватими. Обґрунтована підозра підтверджується матеріалами кримінального провадження та показаннями обвинуваченого ОСОБА_13 під час судового розгляду.

Прокурор вважає, що відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні продовжують існувати такі ризики як: переховування від суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину; можливість незаконного впливу на потерпілих, свідків та обвинуваченого ОСОБА_13 ; вчинення обвинуваченими іншого злочину; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Свій висновок щодо наявності існування вказаних ризиків прокурор обґрунтовує тим, що:

- ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 інкриміновані їм злочини вчиняли досить тривалий час, упродовж щонайменше 3 років. Останні та ОСОБА_12 не працювали, що свідчить про стійкість їх наміру на незаконне збагачення, небажання заробляти чесною працею, і з високим ступенем вірогідності вказує на те, що, обвинувачені і надалі виношуватиме наміри заробляти на життя нечесним шляхом, тобто вчиняючи злочини. У обвинувачених мається зв`язок з тимчасово окупованою територією держави, а саме: з м. Донецьком ( ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ), Макіївка та Ясинувата ( ОСОБА_10 ) де вони народилися та проживали до недавнього часу, зокрема наявність там родичів, друзів, знайомих, а також відсутність тісних соціальних зв`язків, місця роботи, постійного місця проживання на підконтрольній правоохоронним органам України території. Під тяжкістю можливого покарання, яка загрожує обвинуваченим, останні можуть без особливих складнощів виїхати на цю непідконтрольну територію.

Також, на думку прокурора необхідно врахувати:

- вкрай негативну характеристику ОСОБА_8 , який двічі засуджувався за вчинення корисливих злочинів, у тому числі разом з іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні. Зокрема, 02.04.1998 року Київським районним судом м. Донецька ОСОБА_8 було засуджено за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавленні волі з конфіскацією майна; 05.02.2002 року Будьоновським районним судом м. Донецька за ч.3 ст.296, ч.3 ст.190, ч.3 ст.358 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі;

- вкрай негативну характеристику ОСОБА_10 , який двічі засуджувався за вчинення корисливих злочинів, у тому числі разом з іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні. Зокрема, 26.02.1998 року Горняцьким районним судом м. Макіївки ОСОБА_10 було засуджено за ч.3 ст.140, ч.1 ст.145, ч.3 ст.142 КК України до 7 років позбавленні волі; 25.06.2007 року Ясинуватським міським судом Донецької області за ч.3 ст.187, ч.3 ст.185 КК України до 8 років позбавлення волі;

- вкрай негативну характеристику ОСОБА_7 , який двічі засуджувався за вчинення корисливих злочинів та ще один раз притягувався до кримінальної відповідальності, проте через окупацію м. Донецька остаточне судове рішення у справі стосовно нього прийнято не було, а сам він, які і більшість обвинувачених переїхали на мирну територію держави. 02.04.1998 року Київським районним судом м. Донецька ОСОБА_7 було засуджено за ч.3 ст.140, ч.2 ст.260 КК України до 5 років позбавленні волі з конфіскацією майна; 27.07.2007 року його повторно засуджено за ч.3 ст.296, ч.3 ст.190, ч.3 ст.358 до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

На користь застосування щодо обвинувачених тримання під вартою, на думку прокурора, є й інші обставини, а саме:

- вагомість наявних доказів про вчинення інкримінованих їм злочинів, тяжкість покарання, яке загрожує у випадку визнання їх винуватими, молодий вік, який дозволяє з легкістю змінювати місце та спосіб життя, відсутність належної репутації у суспільстві, а також те, що обвинувачені довгий час офіційно ніде не працювали, проте матеріально добре забезпечені, а також факт заподіяння внаслідок вчинених злочинів шкоди в особливо великому розмірі;

- характер інкримінованих обвинуваченим злочинів: застосування насильства до потерпілих.

Також, у своїх клопотаннях прокурор вказує, що окремі учасники угруповання, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, та які приймали участь у планування розбійних нападів переховуються від слідства, у тому числі на тимчасово окупованій території держави, на якій поки правоохоронні органи не можуть здійснювати свою діяльність.

Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим злочинів свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

На думку прокурора тримання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 під вартою є необхідним, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, тому просив суд продовжити вказаним обвинуваченим строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці без можливості внесення застави.

Обґрунтовуючи свої клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_13 терміном на 2 місяці, прокурор вказав, що з урахуванням обґрунтованості пред`явленої йому підозри та обставин вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого маються такі ризики: незаконний вплив на потерпілих, свідків, скоєння обвинуваченим інших злочинів, а також ухилення від суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_14 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

ОСОБА_14 зазначив, що прокурор як доказ в обґрунтування підозри ОСОБА_6 фактично посилається лише на показання обвинуваченого ОСОБА_13 , які не є доказами у даному кримінальному провадженні. У ОСОБА_6 є місці соціальні зв`язки у м. Одесі, де він постійно проживав останні роки, на утриманні неповнолітня дитина. Також, у останнього є проблеми зі здоров`ям. Прокурор у судовому засіданні зовсім не довів, що ризики не зменшилися. Посилання на рішення ЄСПЛ у даному випадку не є доцільними, так як вони не на користь обвинувачених. Прокурор постійно вказує, що обвинувачені скоїли злочини, хоча ще відсутнє відповідне рішення суду. Зміст клопотання про продовження строку тримання під вартою є однаковим і він не змінюється вже певний час. Просив суд застосувати інший, не пов`язаний із позбавленням волі, запобіжний захід, у т.ч. домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він вину не визнає, прокурор у судовому засіданні вводить в оману суд щодо усіх обставин, зазначених у клопотанні про продовження строку тримання під вартою. Це підтверджується з його паспортом громадянина України: спочатку прокурор зазначав, що паспорт є речовим доказом, а потім після його вимоги паспорт був направлений до СІЗО. Він на ОСОБА_13 не здійснював жодного впливу, тому вважає, що відсутні будь-які ризики і просить застосувати йому домашній арешт з електронним засобом.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_15 також заперечували проти задоволення клопотання прокурора. ОСОБА_7 пояснив, що він не визнає себе винуватим, не згоден із жодним вказаним у клопотанні прокурора ризиком. У прокурора відсутні докази щодо фактів, викладених у клопотанні про продовження строків тримання під вартою. Прокурор лише посилається на показання обвинуваченого ОСОБА_13 , який його обмовив у судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_15 зазначив, що клопотання прокурора є необґрунтованим. Прокурор під час судового засідання не довів жодного ризику, а обставини, викладені у клопотанні, не відповідають дійсності. Ризик іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню взагалі не конкретизований прокурором. Останній також не довів, що інший запобіжний захід неможливо застосувати відносно ОСОБА_7 . Зміст клопотання аналогічний іншим клопотанням, які подавав прокурор протягом усього судового розгляду. Також, прокурор помилково вважає, що ОСОБА_7 є раніше судимою особою. Негативні характеристики відносно останнього прокурором не надані. ОСОБА_7 не судимий, має постійне місце мешкання, сім`ю, двох неповнолітніх дітей, тому просить суд застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_16 просили суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

ОСОБА_8 зазначив, що не має відношення до тих злочинів, що вказані у клопотанні про продовження строку тримання під вартою. Він має постійне місце мешкання у м. Одесі, сім`ю, двох неповнолітніх дітей та до затримання працював, що підтверджується записами у трудовій книжці, яку прокурор до цих пір не надав до суду.

Захисник ОСОБА_16 вказав, що прокурор жодним доказом не обґрунтував, що ризики відносно ОСОБА_8 ще зберігаються, посилаючись фактично тільки на показання обвинуваченого ОСОБА_13 . У ОСОБА_8 є міцні соціальні зв`язки, стосовно притягнення до кримінальної відповідальності останнього це не відповідає дійсності. Просив суд змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на домашній цілодобовий арешт із застосуванням електронного браслета або на особисту поруку, зазначаючи, що міг би бути поручителем.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_14 заперечували проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_9 пояснив, що прокурор жодним доказом не довів ризики, зазначені у клопотанні, хоча і вимагає від суду продовжити строк запобіжного заходу. Клопотання про продовження строків тримання під вартою - це процесуальний документ, а у ньому не вказано, що злочин був скоєний відносно ОСОБА_22 , хоча прокурор на цей і посилається, обґрунтовуючи своє клопотання. Він у м. Одесі мешкає з 2010 року, увесь час до його затримання працював вантажником на ринку «7 кілометр», має сім`ю, тому є міцні соціальні зв`язки.

Захисник ОСОБА_14 повідомив про аналогічні підстави для відмови у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , що і відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_17 заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

ОСОБА_10 зазначив, що прокурор не вказує жодних доказів його винуватості та ризиків, які нібито існують. Посилання прокурора лише показання обвинуваченого ОСОБА_13 не є доцільним, так як останній обмовив його.

Захисник ОСОБА_17 надала до суду свої письмові заперечення з цього приводу, в яких вказала, що фактично усі докази прокурора ґрунтуються на показаннях двох обвинувачених: ОСОБА_23 , який вже помер та ОСОБА_13 . Останній, надаючи показання під час судового розгляду не має відповідей на чисельні питання сторони захисту, так як посилається на померлого ОСОБА_23 . Обвинувачений ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки: одружений та має на вихованні сина ОСОБА_24 , з 2015 року знаходиться на реєстраційному обліку у м. Одесі, постійно мешкає у квартирі, яка була придбана його дружиною. Тяжкість злочинів, у яких обвинувачують ОСОБА_10 не є підставою для застосування самого суворого запобіжного заходу. Підозра ОСОБА_10 у вчиненні злочину 19.11.2017 року на ділянці автодороги Київ - Могилів-Подільський не доведена прокурором, так як обвинувачений у цей час знаходився у лікарні, на що є відповідні документи. Крім того, під час обшуку у ОСОБА_10 не було знайдено жодного предмету, який би вказував на причетність останнього до інкримінованих йому злочинів. Таким чином, відсутні докази щодо підозри та докази існування ризиків, тому відносно ОСОБА_10 необхідно застосувати інший, більш м`який запобіжний захід домашній арешт або особисту поруку, під час якої вона готова виступити поручителем. Посилання прокурора на рішення ЄСПЛ у даному випадку не є доцільними, так як вони не повинні погіршувати положення обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_18 заявили про необґрунтованість клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_18 вказав про необґрунтованість клопотання та недоведеність фактів, викладених у ньому прокурором. Вважає, що до ОСОБА_12 можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_12 зазначив, що повністю погоджується із своїм захисником, так як прокурор не надав жодних доказів щодо ризиків, які існують.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_19 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_19 зазначила, що клопотання прокурора необґрунтоване. На цей час відсутні ризики, про які зазначає у своєму клопотання прокурор. Клопотання прокурора кожного разу є формальним, тому просить суд розглянути альтернативний триманню під вартою запобіжний захід.

ОСОБА_11 зазначив, що підтримує свого адвоката та не бажає повторювати недоліки прокурора, викладені у клопотанні останнього.

Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник ОСОБА_20 зазначили, що у них відсутні заперечення з приводу задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту останньому.

Розглянувши клопотання прокурора та захисників, заслухавши думки прокурора, представника потерпілих ОСОБА_25 і ОСОБА_26 ОСОБА_27 , обвинувачених та їх захисників, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

Встановлено, що 28.08.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із Запорізького апеляційного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_28 та ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від 29.08.2019 року кримінальне провадження прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.09.2019 року.
Ухвалами слідчих суддів на стадії досудового розслідування до обвинувачених було застосовано запобіжний захід тримання під вартою. У подальшому, обвинуваченим ОСОБА_28 і ОСОБА_13 було змінено взяття під варту на домашній арешт. Ухвалами Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2018 року, 01.11.2018 року, Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2018 року, 21.02.2019 року, 18.04.2019 року, Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2019 року, 12.07.2019 року, 04.09.2019 року, 03.10.2019 року, 29.11.2019 року, 17.01.2020 року, 12.03.2020 року строки запобіжних заходів обвинуваченим продовжувалися до 07.11.2018 року, 31.12.2018 року, 25.02.2019 року, 21.04.2019 року, 16.06.2019 року, 13.08.2019 року, 10.09.2019 року, 10.10.2019 року, 03.12.2019 року, 28.01.2020 року, 16.03.2020 року, 11.05.2020 року, відповідно.

Ухвалою колегії суддів від 14.11.2019 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_28 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України було закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Згідно вимог ч.ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості обвинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування своїх клопотань під час судового засідання, на думку суду, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав колегію суддів у тому, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 могли вчинити злочини, зазначені в обвинувальному акту.

Також, колегія суддів враховує, що потерпілий у попередньому судовому засіданні ОСОБА_29 під час судового засідання вказав, що він впізнає ОСОБА_6 як особу, яка відносно нього скоїла злочин, при цьому останній застосовував насильство та катував його. Крім того, суд також враховує і показання обвинуваченого ОСОБА_13 під час судового розгляду щодо причетності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 до окремих злочинів, вказаних в обвинувальному акті.

Тобто, на даному етапі судового розгляду підозра цілком обґрунтована, доводи захисників, заявлені на захист обвинувачених про недоведеність винуватості останніх, обов`язково будуть перевірятися в ході судового розгляду у встановленому законом порядку.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим судом враховується тяжкість покарання, що загрожує останнім у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України (максимальний строк до 15 років позбавлення волі).

Судом досліджувалися характеризуючи дані обвинувачених та їх соціальні зв`язки:

ОСОБА_6 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; розлучений; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

ОСОБА_7 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений; має двох неповнолітніх дітей; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

ОСОБА_8 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений, має двох неповнолітніх дітей.

ОСОБА_9 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. На запит суду начальник філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Запорізькій області відповів, що об`єктивний стан на цей час ОСОБА_9 задовільний. Протипоказань щодо утримання в умовах ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за станом здоров`я не має. Від чергового огляду 04.11.2019 року відмовився.

ОСОБА_10 раніше судимий за корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку, має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений, має на утриманні малолітню дитину.

ОСОБА_11 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; відсутнє постійне місця мешкання, зареєстрований у м. Донецьку; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

ОСОБА_12 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства; має постійне місця мешкання у м. Одесі, зареєстрований у м. Донецьку; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи ненадання прокурором суду негативних характеристик на ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , на які він посилається у своїх клопотаннях про продовження строку тримання під вартою, суд вважає, що відсутні підстави вважати вказаних обвинувачених як осіб, які негативно характеризуються.

За змістом обвинувального акту, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні шести епізодів особливо тяжких злочинів, протягом кількох років, які пов`язані із посяганням не тільки на майно громадян, а і на їх життя та здоров`я, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки їх поведінки та переконує колегію суддів у тому, що ризик продовження злочинної діяльності є очевидним та таким, що може справдитися із великим ступенем вірогідності. Такі висновки ґрунтуються, у тому числі, і на відомостях щодо відсутності офіційного та постійного місця роботи обвинувачених, та, як наслідок, відсутності законних джерел доходу.

Під час вирішення питання про доцільність продовження строку запобіжних заходів колегія суддів враховує дані про особу кожного обвинуваченого щодо наявності соціальних зв`язків, постійного місця проживання та стану здоров`я, однак ці обставини не спростовують висновки суду про можливе продовження обвинуваченими злочинної діяльності та вплив на потерпілих і свідків, а наявність у обвинувачених дружин та дітей, на думку суду, не є тим дієвим запобіжником, який би мав утримати їх від вчинення злочинів.

Враховуючи, що на цей час по даному кримінальному провадженню не допитаного жодного з потерпілих та свідків, усі злочини, в яких обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , пов`язані із заподіянням шкоди потерпілим та вчинялись у присутності потерпілих і свідків, з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_13 у судовому засіданні, на думку колегії суддів, існує ризик можливого впливу обвинувачених на вказаних осіб з метою схилити їх до відмови від надання показань або зміни показань у суді задля уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

Суд повністю погоджується з позицією сторони захисту, що згідно практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, ґрунтується на презумпції, що з перебігом судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинувачених під час розслідування злочинів (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вважаємо, що ризик переховування від суду у обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на цей час перестав існувати, враховуючи, що прокурором не доведено у судовому засіданні про наявність зв`язків (взагалі не конкретизовані) з тимчасово окупованою територією держави, а саме: з м. Донецьком, Макіївкою та Ясинуватою. Також, прокурор не надав у судовому засіданні жодних доказів того, що особи, які є учасниками скоєння злочинів, вказаних в обвинувальному акті, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, переховуються від суду на тимчасово окупованій території держави і це надає можливість забезпечити обвинувачених виїхати на вказану територію України.

Взагалі є незрозумілим вислів прокурором у клопотанні про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених: «Також на даний час значна частина українсько-російського кордону у Донецькій та Луганській області не контролюється Державною прикордонною службою України, тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від суду, безперешкодно перетнувши державний кордон України у напрямку Російської Федерації, яка як відомо, підтримує дії зазначеного терористичного угруповання».

Таким чином, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, факти, встановлені у судовому засіданні, особистості обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вважаємо, що на цей час існують ризики, передбачені п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інший злочин.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжних заходів обвинуваченим, колегія суддів, враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, колегія суддів з урахуванням викладеного, приймає рішення про продовження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 строк тримання під вартою по 05.07.2020 року (включно).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вказаних, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та встановленою процедурою.

Під час розгляду питання про продовження запобіжних заходів відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , суд розглянув можливість застосування до обвинувачених іншого, більш м`якого альтернативного запобіжного заходу, у т.ч. домашній арешт та особиста порука.

Відповідно до вимог ч.1 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його в суд на першу про те вимогу.

З аналізу вказаної норми випливає, що суд повинний дослідити відомості про особисті дані та відомості, які характеризують поручителів і свідчать про особливу довіру до них, спроможність забезпечити належну поведінку підозрюваного і виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Письмові зобов`язання у розумінні ч.1 ст.180 КПК України захисники ОСОБА_16 та ОСОБА_17 до суду не надали. Даних, які б могли об`єктивно охарактеризувати поручителів та свідчили б про можливість зазначених осіб вплинути на належну процесуальну поведінку обвинуваченого не містять.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає можливості застосування до обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

В даному випадку, враховуючи особистість обвинувачених, суспільний інтерес у цьому кримінальному провадженні, суд вважає, що ризики незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інший злочин є настільки вагомими, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, у т.ч. домашній арешт, не може забезпечити належну поведінку обвинувачених. На думку колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є доцільним та відповідає принципу винятковості даного запобіжного заходу.

Оскільки обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 інкримінуються, у тому числі, і злочини із застосуванням насильства, суд, в силу положень ч.4 ст.183 КПК України розміру застави не визначає.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_13 суд продовжує запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк по 05.07.2020 року (включно), оскільки саме цей запобіжний захід забезпечення кримінального провадження дозволяє запобігти наявному ризику та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Під час дослідження особистості останнього, встановлено, що ОСОБА_13 проживає у м. Костянтинівка, Донецької області, на цей час він є особою з інвалідністю 3 групи, має сім`ю та хвору дружину. Також, суд враховує той факт, що відсутні відомості з Костянтинівського відділення поліції ГУНП в Донецькій області щодо порушення ОСОБА_13 порядку виконання запобіжного заходу домашній арешт, який застосований до останнього вже тривалий час. Крім того, ОСОБА_13 виконуються покладені на нього процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. Вважаємо, що у ОСОБА_13 залишається існувати ризик переховування від суду, тому і приймається рішення щодо продовження домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 180, 331, 372, 395КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 05.07.2020 року (включно).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 05.07.2020 року (включно).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 05.07.2020 року (включно).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 05.07.2020 року (включно).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 05.07.2020 року (включно).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 05.07.2020 року (включно).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 05.07.2020 року (включно).

Копію ухвали надіслати начальнику ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_13 у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22.00 годин до 07.00 години ранку без дозволу суду, без застосування електронного засобу контролю, та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, по 05.07.2020 року (включно), а саме:
- прибувати до суду за першим викликом усним чи письмовим;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Контроль за виконанням ухвали покласти на співробітників відділення поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст ухвали складено 07.05.2020 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3