справа №176/419/20
провадження №1-в/176/90/20
УХВАЛА

05 травня 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду, під час дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції, під час трансляції із ДУ "Жовтоводська виправна колонія №26" подання ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26», узгоджене заступником голови спостережної комісії, про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , -

з участю учасників судового провадження: прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , представника ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26» ОСОБА_5 ,засудженого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Адміністрація державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із поданням, узгодженим із спостережною комісією виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, про умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_3 .

Подання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання характеризується добре, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має 9 заохочень, стягнень немає, виконує роботи по благоустрою територій та приміщень колонії, до праці ставиться сумлінно, виконавчих листів немає.

Представник державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подання із зазначених в ньому підстав та просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував у задоволенні подання державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» щодо умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_3 , вважає його передчасним, оскільки засудженим невідбуто значну частину покарання, а саме 1 рік 4 місяці 25 днів та не відшкодовано судові витрати по вироку суду.
Засуджений ОСОБА_3 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, подання підтримав у повному обсязі із зазначених в ньому підстав та просив суд його задовольнити.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні вказав, що його підзахисним на теперішній час в повному обсязі досягнута мета і цілі покарання та просив суд задовольнити подання установи відбування покарання та звільнити ОСОБА_3 від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого ОСОБА_3 приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Із матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 судом встановлено, що останній є судимим: 1) вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 31 серпня 2016 року за ч.2 ст.289, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді п`яти років одного мясця позбавлення волі без конфіскації всього належного йому майна.

Відбуваючи покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, на даний час ОСОБА_3 відбув більше 2/3 строку покарання і має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Згідно роз`яснень п.п. 2, 17 постанови №2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Із доданої до матеріалів подання характеристики засудженого ОСОБА_3 вбачається, що останній відбуває покарання в державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)» починаючи з 15.12.2016 року. За час відбування покарання засуджений характеризується позитивно, має 9 заохочень, стягнень не має, задіяний в господарській обслузі установи різноробочим лазне-прального комплексу установи виконує двохгодинні роботи згідно ст.118 КВК України з благоустрою колонії, до суспільно-корисної праці відноситься позитивно. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Дорожить соціально-корисними зв`язками, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримання посилок, провину у скоєному злочинні визнає, в заподіяному розкаюється, намагається своїм відношенням до праці та робіт з благоустрою установи спокутувати свою вину за вчинений злочин.

Наявність дев`яти заохочень у засудженого підтверджується наданою суду довідкою про заохочення та стягнення, а також витягами з наказів державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» про заохочення засуджених, що маються в особовій справі засудженого ОСОБА_3 .

Вказані заохочення отримані засудженим 04 серпня 2017 року, 28 грудня 2017 року, 18 квітня 2018 року, 31 липня 2018 року, 27 грудня 2018 року, 09 квітня 2019 року, 22 липня 2019 року, 08 жовтня 2019 року, 26 грудня 2019 року.

Наведене свідчить про досягнення позитивних зміни у поведінці засудженого в період відбування покарання. Сама по собі позитивна поведінка засудженого не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про його особу розглядаються за весь період його відбування покарання і у сукупності між собою.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, які відносяться до категорії тяжких.
Одночасно ОСОБА_3 звільнявся судом від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк.
Таким чином, ОСОБА_3 вже надавалась можливість досягти виправлення та стати законослухняним громадянином без перебуванням в умовах утримання під вартою.
Проте зазначене не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Перебуваючи на волі ОСОБА_3 продовжив свою злочинну діяльність та вчинив новий злочин у період іспитового строку.
Крім того, у характеристиці зазначено, що ОСОБА_3 соціально-корисними зв`язками дорожить, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує посилки. Однак, жодних підтверджень зазначеного у матеріалах особової справи засудженого немає. Більш того, до матеріалів подання додано лист директора Міського центру соціальної допомоги від 26.02.2020 року, згідно якого ОСОБА_3 , як особі, що потребує тимчасового житла, даний центр може надати допомогу в тимчасовому притулку (ночівлі) і безкоштовне гаряче харчування. Зазначене не може свідчити про підтримання останнім стійкого зв`язку з близькими.

Також матеріали особової справи не містять відомості щодо працевлаштування засудженого або наявності в засудженого бажання працевлаштуватися та отримувати заробіток, станом на теперішній час.

Той факт, що засуджений не порушує режиму утримання під час відбування покарання у виправній установі не дає беззаперечних підстав для застосування до нього положень ст.81 КК України, а згідно п.1 ч.1 ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого і виконання даних обов`язків є лише одним із критеріїв, зазначених вище, які у своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє в иправлення.

Крім того в особовій справі засудженого відсутня інформація щодо відшкодування витрат та відшкодування завданої шкоди потерпілій особі за вироками суду, дана інформація не підтверджена і сторонами.
Отже, суд дійшов висновку про передчасність застосування положень ст. 81 КК України з урахуванням того, що шлях виправлення засудженого має пройти певні часові проміжки, які не можуть бути скорочені шляхом застосування заохочень, позитивної поведінки, відсутність стягнень, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається ще досить тривалий проміжок часу.
У зв`язку з цим, для того щоб дійти висновку, що засуджений дійсно довів своє виправлення необхідний більш тривалий час.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення подання державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 .

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539, ч.2 ст.376 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26», узгоджене заступником голови спостережної комісії, про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Дніпровського апеляційного суду через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали проголошено 08.05.2020 року о 08-30 год.

Суддя