Справа № 460/4265/18
Провадження №1-кп/944/241/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.02.2020м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

представника служби у справах дітей

Яворівської районної державної адміністрації ОСОБА_9

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Яворові Львівської області кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000500 від 24.04.2018 року про обвинувачення
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Наконечне Друге Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, допризовника, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
в с т а н о в и в:
21 квітня 2018 року приблизно о 23 годині 30 хвилин неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 знаходячись поблизу озера с.Поруденко Яворівського району Львівської області на грунті раптово виниклих неприязних відносин із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_10 , 2001 року народження, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень під час бійки, умисно протиправно почергово наніс кулаками обох рук декілька ударів по голові та обличчю неповнолітньому потерпілому, чим спричинив останньому уламкові переломи лівої виличної дуги, стінок лівої верхньощелепної пазухи, нижнього краю і нижньої стінки лівої очниці, крововилив в порожнину лівої верхньощелепної пазухи, синець нашкріб повік лівого ока, крововилив в склері лівого ока, синець на шкірі нижньої повіки, правого ока, синець в навколоротовій ділянці ліворуч, садно на облямівці верхньої губи ліворуч, крововиливи в слизовій оболонці верхньої і нижньої губи ліворуч, крововиливи в слизовій оболонці лівої щоки, які не були небезпечні для життя, за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, а також спричинив синець в завушній ділянці голови праворуч, синець в лобно-скроневій ділянці голови праворуч, синець в потиличній ділянці голови, які не були небезпечні для життя, відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Таким чином ОСОБА_8 спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що на початку квітня 2018 року зустрівся з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які сказали що ОСОБА_10 образливо висловлювався щодо його покійної матері. 21.04.2018 близько 23:00 год поїхав з друзями в с.Поруденко, щоб з`ясувати в ОСОБА_13 , чого він так говорив про його матір. Коли зустрівся з ОСОБА_14 , то він сказав, що говорив правду, що його мати зловживала спиртними напоями. Тоді він не втримався і вдарив ОСОБА_15 кулаком правої руки, між ними зав`язалася бійка. Друзі в подальшому їх розборонили. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати. Цивільний позов визнає частково майнову шкоду на суму 20000 грн і 10000 грн моральну шкоду.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України доведена повністю.
Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, оскільки він спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Обираючи покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивну характеристику за місцем проживання, низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено. Таким чином суд вважає, що покарання ОСОБА_8 слід обрати в межах санкції статті за якою він обвинувачується у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_8 завданої злочином майнової та моральної шкоди слід задовольнити частково.
Суд вважає, що позов ОСОБА_10 в частині відшкодування майнової шкоди підлягає частково до задоволення в розмірі 18307,29 грн, що підтверджується відповідними фіскальними та товарними чеками на придбання медичних препаратів та оплати медичних послуг, а також оплату проїзду до лікарні.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом встановлено, що злочин вчинений ОСОБА_8 є умисним злочином середньої тяжкості, обвинувачений розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення. Разом з тим, не вчинив жодних дій спрямованих на відшкодування шкоди потерпілому. Також суд враховує, що неповнолітньому потерпілому завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинило йому фізичний біль, душевні страждання, погіршення стану здоров`я, що потребувало тривалого часу для його відновлення. Тривалий час потерпілий не міг самостійно їсти та розмовляти, змінився звичний уклад його життя, порушилися нормальні життєві зв`язки через неможливість продовжувати активний спосіб життя, проводити нормальне життя, спілкуватись з однолітками. Внаслідок отриманої психологічної травми і досі веде замкнутий (домашній) стиль життя.
Виходячи з наведених вимог закону, характеру правопорушення, завданих потерпілому страждань, заподіяння йому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, ступеня вини обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд дійшов висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частково до задоволення , а тому з ОСОБА_8 слід стягнути в користь ОСОБА_10 15 000 грн. моральної шкоди, що є в межах розумності, справедливості та співмірності.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
У відповідності з ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця праці та навчання.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 18307 (вісімнадцять тисяч триста сім) гривень 29 коп та моральну шкоду в розмірі 15 000(п`ятнадцять тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1